Справа № 473/5854/25

РІШЕННЯ
іменем України
"03" лютого 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Ліхачової А.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Вознесенська міська рада Миколаївської області, ОСОБА_2 , про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

ВСТАНОВИВ
у листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати – ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла частка в житловому будинку АДРЕСА_1 ), відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01 березня 1978 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Загороднюк Л.К. Заявник, як спадкоємець першої черги за законом, належним чином прийняв спадщину та звернувся до Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з приводу посвідчення своїх спадкових прав. Проте нотаріус відмовила заявнику у вчиненні відповідної нотаріальної дії з підстав відсутності доказів належності спадкодавиці спадкового майна (в правовстановлюючому документі на будинок прізвище спадкодавиці, як співвласниці майна, зазначено (російською мовою) як « ОСОБА_4 »).
Крім цього, заявник зазначав, що він є власником іншої частки обумовленого житлового будинку, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30 січня 1980 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Загороднюк Л.К. Проте в правовстановлюючому документі неправильно зазначено його прізвище, а саме, « ОСОБА_4 » (російською мовою), замість правильного « ОСОБА_5 », що перешкоджає йому в повному обсязі реалізувати права власника майна. 
У зв`язку з цим заявник просив про встановлення в судовому порядку факту належності йому, а також спадкодавиці правовстановлюючих документів, які підтверджують належність нерухомого майна, вказуючи на те, що можливість встановлення таких фактів в адміністративному чи іншому порядку на час розгляду справи втрачена.
В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав.
Представник заінтересованої особи – Вознесенської міської ради в судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечував. 
Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. 
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
Як убачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенську Миколаївської області померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла частка в житловому будинку АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01 березня 1978 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Загороднюк Л.К. 
В першій Вознесенській державній нотаріальній конторі Миколаївської області після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа № 201/1990 від 08 вересня 1990 року за заявою про прийняття спадщини від дочки спадкодавиці - ОСОБА_6 . Остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Прокопчук В.Д. заведено спадкову справу № 2-2021 на підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини. 
Заявник, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 та звернувся до Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з приводу посвідчення своїх спадкових прав. Проте нотаріус відмовила заявнику у вчиненні відповідної нотаріальної дії з підстав відсутності доказів належності спадкодавиці спадкового майна (в правовстановлюючому документі на будинок прізвище спадкодавиці, як співвласниці майна, зазначено (російською мовою) як « ОСОБА_4 »).
З матеріалів справи також убачається, що 30 січня 1980 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Загороднюк Л.К. заявнику було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частку в житловому будинку АДРЕСА_1 . Проте в правовстановлюючому документі неправильно зазначено його прізвище, а саме, « ОСОБА_4 » (російською мовою), замість правильного « ОСОБА_5 », що перешкоджає йому в повному обсязі реалізувати права власника майна. 
Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).
Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Факт належності спадкодавиці правовстановлюючого документа повністю підтвердився в сукупності дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
- копією будинкової книги для реєстрації громадян в житловому будинку АДРЕСА_1 , згідно якої ОСОБА_3 до моменту смерті була зареєстрована та мешкала за вказаною адресою;
- наявністю у спадкодавиці (за життя) правовстановлюючого документа та іншої технічної документації щодо будинку;
- іншими доказами в сукупності.
Факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документа знайшов своє повне підтвердження наступними доказами:
- копією будинкової книги для реєстрації громадян в житловому будинку АДРЕСА_1 , згідно якої заявник з 20 червня 1986 року зареєстрований та проживає за цією адресою;
- копією адресної картки особи за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якої заявник з 20 червня 1986 року зареєстрований та проживає за цією адресою;
- копією паспорта заявника, згідно якого заявник з 20 червня 1986 року зареєстрований та проживає за цією адресою;
- копією спадкової справи № 50-1978, заведеної 01 березня 1978 року Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- наявністю в заявника оригіналу свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30 січня 1980 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Загороднюк Л.К., а також технічної документації щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 
Судом встановлено, що на час розгляду справи втрачена можливість внесення змін або виправлень до правовстановлюючих документіву нотаріальному порядку. 
З матеріалів справи не вбачається наявність спору про право.
Враховуючи встановлені судом обставини, заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ
заяву  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Вознесенська міська рада Миколаївської області, ОСОБА_2 , про встановлення факту належності правовстановлюючих документів – задовольнити.
Встановити факт належності   ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Вознесенську Миколаївської області, правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01 березня 1978 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Загороднюк Л.К., зареєстрованого в реєстрі за №549.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцю селища Октябрське Октябрського району Тюменської області, свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30 січня 1980 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Загороднюк Л.К., зареєстрованого в реєстрі за №82.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя          Л.В.Лузан