ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Адреса: вул. Коцюбинського, 2а, м. Ужгород, 88605 
e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua
вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Рішення

17 грудня 2025 р. м. Ужгород Справа №907/40/24 

За позовом Комунального закладу “Закарпатський обласний краєзнавчий музей імені Тиводара Легоцького” Закарпатської обласної ради, м. Ужгород Закарпатської області
з участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальної установи “Управління спільною власністю територіальних громад” Закарпатської обласної ради, м. Ужгород Закарпатської області
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Ужгородський замок”, м. Ужгород Закарпатської області
про визнання укладеною Додаткової угоди до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003 на умовах проєкту, запропонованого позивачем;
- стягнення 549 286,44 грн, у тому числі 342 737,43 грн заборгованості зі сплати орендної плати та 206 549,01 грн пені (з урахуванням заяв про зміну предмета позову та про зменшення розміру позовних вимог),

Суддя господарського суду – Пригара Л.І. 
Секретар судового засідання – Нікулочкіна О.В.

представники:
Позивача – не з`явився
Відповідача – не з`явився
Третьої особи – не з`явилася

СУТЬ СПОРУ: Комунальним закладом “Закарпатський обласний краєзнавчий музей імені Тиводара Легоцького” Закарпатської обласної ради, м. Ужгород Закарпатської області заявлено позов до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Ужгородський замок”, м. Ужгород Закарпатської області про внесення змін до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, б/н від 16.12.2003, укладеного між Комунальним закладом “Закарпатський обласний краєзнавчий музей імені Тиводара Легоцького” Закарпатської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю “Ужгородський замок”; стягнення 480 177,12 грн заборгованості по сплаті орендної плати та 212 641,89 грн пені; розірвання Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, б/н від 16.12.2003. Заявою про зміну предмета позову б/н від 10.04.2024 (вх. №02.3.1-02/2926/24 від 11.04.2024) представник позивача просить визнати укладеною Додаткову угоду до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003 на умовах проєкту, запропонованого позивачем, а також стягнути з відповідача суму 692 819,01 грн, у тому числі 480 177,12 грн заборгованості зі сплати орендної плати та 212 641,89 грн пені. Заявою про зменшення позовних вимог б/н від 29.04.2024 (вх. №02.3.1-02/3491/24 від 30.04.2024) представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість зі сплати орендної плати за період із 01.09.2022 по 31.12.2023 в сумі 342 737,43 грн. Ухвалою суду від 30.04.2024 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, залучено Комунальну установу “Управління спільною власністю територіальних громад” Закарпатської обласної ради, м. Ужгород Закарпатської області. Заявою про зменшення розміру позовних вимог б/н від 09.06.2024 (вх. №02.3.1-02/4734/24 від 10.06.2024) представник позивача просить стягнути з відповідача суму 206 549,01 грн пені.

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Комунальний заклад “Закарпатський обласний краєзнавчий музей імені Тиводара Легоцького” Закарпатської обласної ради, м. Ужгород Закарпатської області звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Ужгородський замок”, м. Ужгород Закарпатської області про внесення змін до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, б/н від 16.12.2003, укладеного між Комунальним закладом “Закарпатський обласний краєзнавчий музей імені Тиводара Легоцького” Закарпатської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю “Ужгородський замок”; стягнення 480 177,12 грн заборгованості по сплаті орендної плати та 212 641,89 грн пені; розірвання Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, б/н від 16.12.2003.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 01.02.2024 відкрито провадження у справі №907/40/24 в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.03.2024. Явку уповноважених представників сторін у підготовче засідання визнано обов`язковою. Встановлено відповідачу строк на подання суду відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України з одночасним надісланням копії такого позивачеві, а доказів надіслання – суду, протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали. Встановлено позивачеві строк на надання суду та відповідачеві відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів із дня одержання копії відзиву.
Ухвалою суду від 07.03.2024 продовжено строк підготовчого провадження у даній справі, підготовче засідання відкладено із підстав, наведених в ухвалі суду. 
У підготовчому засіданні 04.04.2024 судом за участю уповноважених представників сторін оголошувалась перерва.
Ухвалою суду від 30.04.2024 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, залучено Комунальну установу “Управління спільною власністю територіальних громад” Закарпатської обласної ради, м. Ужгород Закарпатської області; прийнято до розгляду та задоволено заяву представника позивача про зміну предмета позову б/н від 10.04.2024 (вх. №02.3.1-02/2926/24 від 11.04.2024), якою остання просить визнати укладеною Додаткову угоду до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003 на умовах проєкту, запропонованого позивачем, а також стягнути з відповідача суму 692 819,01 грн, у тому числі 480 177,12 грн заборгованості зі сплати орендної плати та 212 641,89 грн пені; прийнято до розгляду та задоволено заяву представника позивача про зменшення позовних вимог б/н від 29.04.2024 (вх. №02.3.1-02/3491/24 від 30.04.2024), якою остання просить стягнути з відповідача заборгованість зі сплати орендної плати за період із 01.09.2022 по 31.12.2023 в сумі 342 737,43 грн; підготовче засідання відкладено на 30.05.2024.
Ухвалою суду від 30.05.2024 підготовче засідання у даній справі відкладалося з підстав, наведених в ухвалі суду.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 21.08.2024 прийнято до розгляду та задоволено заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог б/н від 09.06.2024 (вх. №02.3.1-02/4734/24 від 10.06.2024) в частині стягнення пені, якою остання просить стягнути з відповідача суму 206 549,01 грн пені; підготовче засідання відкладено на 24.09.2024.
Ухвалою суду від 24.09.2024 підготовче засідання у даній справі відкладалося з підстав, наведених в ухвалі суду.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 29.10.2024 закрито підготовче провадження у справі №907/40/24 та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 27.11.2024. 
Ухвалами суду від 27.11.2024, від 06.02.2025, від 26.02.2025, від 19.03.2025, від 15.04.2025 та від 01.05.2025 судові засідання у справі відкладалися з підстав, наведених в ухвалах суду.
У судовому засіданні 20.05.2025 судом за участю уповноважених представників учасників спору оголошувалася перерва.
Ухвалами суду від 03.06.2025, від 20.08.2025, від 11.09.2025 та від 08.10.2025 судові засідання у даній справі відкладалися з підстав, наведених в ухвалах суду. 
У судовому засіданні 05.11.2025 судом за участю уповноважених представників учасників спору оголошувалася перерва.
Ухвалою суду від 02.12.2025 судове засідання у справі відкладалося з підстав, наведених в ухвалі суду. Явка уповноважених представників учасників процесу в судове засідання визнана судом на власний розсуд.
Поданим через підсистему “Електронний суд” клопотанням б/н від 14.12.2025 (вх. №02.3.1-02/10956/25 від 15.12.2025) представник позивача просить розглянути справу за відсутності позивача.
Відповідач та третя особа, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, причин неявки суду не повідомили.
Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в Рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Ухвалою суду від 02.12.2025 явка учасників справи в судове засідання 17.12.2025 була визнана судом на власний розсуд, відтак, виходячи із засад змагальності та диспозитивності у господарському судочинстві, передбачених статтями 13, 14 ГПК України, учасники справи на власний розсуд скористалися наданим їм частиною 1 статті 42 ГПК України процесуальним правом на участь в судовому засіданні під час розгляду даної справи по суті.
Згідно з приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому, відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників позивача, відповідача та третьої особи за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті. 
За змістом частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ 

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА ТА ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

Представник позивача просить суд задоволити позов у повному обсязі з врахуванням поданих нею заяв про зміну предмета позову та зменшення розміру позовних вимог, покликаючись на неналежне виконання відповідачем умов Мирової угоди, затвердженої ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.06.2022 у справі №907/732/21, щодо внесення змін до укладеного між сторонами спору Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003 в частині розміру орендної плати (її збільшення), а також невиконанням зобов`язань щодо сплати такої орендної плати за період з 01.09.2022 по 31.12.2023, у зв`язку з чим у відповідача утворилася та рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 342 737,43 грн. Крім того, у зв`язку із простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивачем на підставі п. 3 укладеного між сторонами Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003 заявлено до стягнення з останнього 206 549,01 грн. пені.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Комунальна установа “Управління спільною власністю територіальних громад” Закарпатської обласної ради письмово висловленої позиції щодо заявлених позовних вимог у даній справі суду не подала.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України не надав, про причини невиконання вимог суду не повідомив. 
Водночас через підсистему “Електронний суд” подав письмові пояснення б/н від 23.09.2024 (вх. №02.3.1-02/7360/24 від 23.09.2024), за змістом яких зазначає про те, що сторона відповідача після затвердження Західним апеляційним господарським судом Мирової угоди у справі № 907/732/21 не вчиняла жодних дій, спрямованих на ухилення від укладення Додаткової угоди до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003, а, навпаки, неодноразово звертався до сторін Мирової угоди із листами та заявами з цього приводу.
На думку представника відповідача, порушення стороною позивача визначеного ст. 188 Господарського кодексу України обов`язку надіслання іншій стороні, в даному випадку відповідачеві, проєкту Додаткової угоди свідчить про недотримання процедури досудового врегулювання та передчасність звернення до суду з позовною вимогою про визнання Додаткової угоди в редакції позивача укладеною. Водночас як стверджує представник відповідача, позивачем до матеріалів справи не додано жодних доказів, які б підтверджували погодження уповноваженим органом управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, внесення змін до Договору оренди із урахуванням запропонованої позивачем редакції Додаткової угоди, що викликає обґрунтовані сумніви у майбутній чинності такої угоди у разі визнання її укладеною.
Поряд з тим, представник відповідача не погоджується із наявністю будь – якої заборгованості за Договором оренди від 16.12.2003 (із змінами до нього), а тим більше, у визначеному позивачем розмірі, оскільки, на його переконання, можливе внесення змін до Договору оренди від 16.12.2003 може мати місце виключно з моменту набрання законної сили судовим рішенням щодо визнання Додаткової угоди укладеною, а тому, відсутні підстави здійснювати нарахування відповідачу заборгованості за попередній період виходячи зі збільшеного розміру орендної плати. Представник відповідача наполягає, що у період з червня 2022 до січня 2024 у позивача та Комунальної установи “Управління спільною власністю територіальних громад” Закарпатської обласної ради не було жодних претензій з приводу здійснених відповідачем орендних платежів та необхідності донарахування орендної плати, про що свідчать наявні у справі акти звірки взаємних розрахунків. 

ДОВОДИ, ВИКЛАДЕНІ СТОРОНАМИ В ІНШИХ ЗАЯВАХ ПО СУТІ СПРАВИ

Представник відповідача, поданим через підсистему “Електронний суд” клопотанням б/н від 18.03.2025 (вх. №02.3.1-02/2650/25 від 19.03.2025), просить суд зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення з відповідача пені на 99%.
В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що стягнення з відповідача пені в розмірі 206 549,01 грн не відповідає принципам розумності, справедливості та виступає, в цьому випадку, каральною санкцією для відповідача, покладаючи на нього непомірний тягар, що не відповідає обсягу порушеного зобов`язання. Таке нарахування штрафу замість стимулювання орендаря до виконання основного грошового зобов`язання, виступає джерелом отримання орендодавцем невиправданих додаткових прибутків.
Аналізуючи положення Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України представник відповідача зазначає, що зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 ГПК України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки. 
З покликанням на положення ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України представник відповідача вказує, що якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. 
Зменшення судом розміру штрафних санкцій за доводами представника відповідача є лише передбаченим законом проявом обмеження відповідальності боржника за наявності відповідних підстав для цього, що жодним чином не суперечить принципам розумності та справедливості.
На переконання представника відповідача, відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження погіршення фінансового стану позивача чи завдання останньому будь-яких матеріальних збитків в результаті неналежного виконання відповідачем свого зобов`язання щодо сплати орендних платежів, враховуючи той факт, що станом на 17.05.2024 у відповідача відсутня будь-яка заборгованість за Договором оренди від 16.12.2003, а несвоєчасне здійснення відповідачем орендних платежів припадає на період дії карантину та військового стану в Україні, є тими обставинами, які надають підстави для зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру пені на 99% від суми, яку позивач просить стягнути з відповідача, але не більше розміру збитків. Задоволення вказаної позовної вимоги повністю, за твердженням представника відповідача, не буде адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання ним своїх зобов`язань, проявом недодержання судом балансу між інтересами кредитора і боржника, що не узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та буде наслідком використання неустойки (пені) як інструменту для отримання безпідставних доходів.
Представник позивача заперечила можливість задоволення поданої стороною відповідача заяви про зменшення розміру пені, про що через підсистему “Електронний суд” подала письмові заперечення б/н від 09.04.2025 (вх. №02.3.1-02/3386/25 від 09.04.2025).
За змістом поданих суду заперечень представник позивача вказує на помилковість тверджень представника відповідача щодо обрахування заявленого до стягнення розміру пені виходячи зі збільшеного розміру орендної плати з врахуванням п. 7 Мирової угоди, оскільки сума заявленої позивачем до стягнення пені обраховувалася останнім від розміру несплаченої орендної плати, визначеної умовами Договору оренди та Додаткових угод до нього.
З покликанням на правові позиції Верховного Суду, а також прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України представник позивача зазначає, що законодавець не передбачив особливостей у регулюванні наслідків прострочення виконання зобов`язань зі сплати орендної плати у карантинний період та період воєнного стану.
Аналізуючи подану представником відповідача заяву про зменшення розміру пені представник позивача вказує, що у змісті такої зазначено норми цивільного та господарського законодавства, наведено правові висновки Верховного Суду, проте не наведено жодних підстав та не долучено жодних доказів, які б вказували на наявність у даному випадку обставин для зменшення розміру пені на підставі ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України.
При цьому, представник позивача просить суд врахувати строки виникнення зобов`язань та нічим не виправдану тривалість його невиконання відповідачем.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Між Закарпатським краєзнавчим музеєм (Комунальним закладом “Закарпатський обласний краєзнавчий музей імені Тиводара Легоцького” Закарпатської обласної ради) (орендодавцем, позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Ужгородський замок” (орендарем, відповідачем у справі) 16.12.2003 було укладено Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області (надалі – Договір оренди), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуальне майно - окремі нежитлові приміщення площею 83,15 к.м., розміщене за адресою: вул. Капітульна, 33, на першому поверсі, що знаходиться на балансі ЗКМ, вартість якого визначена згідно з актом оцінки і становить за (експертною оцінкою, залишковою вартістю) 43 033 грн. Майно передається в оренду з метою під кафе – громадське харчування.
За умовами п. 3 Договору оренди, орендна плата за цим договором визначена станом на 16.12.2003 по приміщеннях відповідно в розмірі: а) вул. Капітульна, 33, сума 358,6 грн + 20% ПДВ. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендар самостійно проводить щомісячну індексацію суми орендної плати відповідно до розробленого Мінстатом індексу інфляції за відповідний місяць. Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін, у разі зміни методики її розрахунку, зміни централізованих цін та тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Орендна плата перерахована несвоєчасно, або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується на спецрахунок орендодавцю з нарахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації за кожен день прострочення, включаючи день оплати. Нормативна сума орендної плати, що надійшла до орендодавця підлягає в установленому порядку поверненню орендарю або заліку в рахунок наступних платежів.
Згідно п. 5.2., 5.6. Договору оренди, орендар зобов`язаний: своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату; щомісяця перераховувати орендодавцю встановлену договором орендну плату, але не пізніше 15 числа наступного місяця.
Відповідно до 10.1., 10.3. Договору оренди, цей Договір укладено строком на 10 років, що діє з “16” грудня 2003 до “16” грудня 2013 включно. Зміни і доповнення або розірвання цього Договору допускаються за взаємної згоди сторін та оформляються додатковою угодою. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншої стороною.
Додатковою угодою від 04.03.2008 про зміну умов, доповнення до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003, сторонами були внесені зміни до Договору оренди.
Зокрема, на підставі вищенаведеної Додаткової угоди від 04.03.2008 пункти 1.1., 3, 10.1. Договору оренди викладено в наступній редакції: “п. 1.1. Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окремі нежитлові приміщення площею 516,55 м2, розміщені за адресою: м. Ужгород, вул. Капітульна, 33, що знаходиться на балансі Закарпатського краєзнавчого музею, вартість якого визначена згідно з актами оцінки і становить за експертною оцінкою а) 63 087 грн, б) 14 421 грн, в) 30 415 грн, г) 37 721 грн, д) 29 370 грн, е) 287 070,51 грн. Майно передається в оренду з метою використання під: а) кафе - 163,15 кв.м., б) склад -13,4 кв.м., в) офіс - 21,0 кв.м., г) туалет - 30,0 кв.м.; д) торгівля сувенірами - 30,0 кв.м., е) музейну експозицію - 256,0 кв.м.”; “п. 3. Орендна плата за цим договором визначена станом на 01 серпня 2007 року по приміщеннях відповідно в розмірі: а) вул. Капітульна, 33 сума 765,24 грн, б) сума 174,93 грн, в) сума 423,15 грн, г) сума 377,21 грн, д) сума 416,08 грн, е) сума 3060,17 грн. Всього: 5216,72 гривень. Базова ставка станом на “01” серпня 2007 року за 1 кв.м. становить: а) 4,69 грн, б) 13,05 грн, в) 17,63 грн, г) 12,57 грн, д) 13,87 грн, е) 11,95 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орденної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендар самостійно проводить щомісячну індексацію суми орендної плати відповідно до розробленого Мінстатом індексу інфляції за відповідний місяць. Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін, у разі зміни методики її розрахунку, зміни централізованих змін та тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Орендна плата, перерахована несвоєчасно, або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується на спецрахунок орендодавцю з нарахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації за кожен день прострочення, включаючи день оплати. Нормативна сума орендної плати, що надійшла до орендодавця або заліку в рахунок наступних платежів”; “п. 10.1. Цей договір укладено строком на тридцять років, що діє з 04 березня 2008 року до 04 березня 2038 року включно”.
Відповідно до пункту 5 Додаткової угоди від 04.03.2008 всі інші умови та додатки вищезазначених Договору “16” грудня 2003 року не змінені цією угодою, залишаються чинними у попередній редакції. 
Невиконання ТОВ “Ужгородський замок” взятих на себе зобов`язань за Договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003 (із змінами до нього) в частині повної та своєчасної сплати орендних платежів стало підставою звернення Комунальної установи "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради та Комунального закладу "Закарпатський обласний краєзнавчий музей імені Тиводара Легоцького" Закарпатської обласної ради до суду із позовними вимогами про розірвання Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003; зобов`язання ТОВ “Ужгородський замок” звільнити орендовані приміщення шляхом виселення; стягнення з ТОВ “Ужгородський замок” на користь Комунального закладу "Закарпатський обласний краєзнавчий музей імені Тиводара Легоцького" Закарпатської обласної ради суми основного боргу за Договором оренди у розмірі 304 678,53 грн, пені у розмірі 35 288,46 грн та земельного податку у розмірі 89 407,47 грн.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 10.02.2022 у справі №907/732/21 позов задоволено частково. Розірвано Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003 року; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Ужгородський замок" звільнити шляхом виселення орендовані приміщення Комунального закладу "Закарпатський обласний краєзнавчий музей імені Тиводара Легоцького" Закарпатської обласної ради за адресою: вул. Капітульна, 33, м. Ужгород Закарпатської області; присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Ужгородський замок” на користь Комунального закладу "Закарпатський обласний краєзнавчий музей імені Тиводара Легоцького" Закарпатської обласної ради заборгованість з орендної плати за Договором оренди за період з 01.09.2020 по 30.05.2021 на загальну суму з урахуванням ПДВ - 304 678,71 грн, пеню у розмірі 35 288,46 грн та судовий збір в сумі 10 499,51 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В подальшому, на стадії апеляційного оскарження рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.02.2022 у справі №907/732/21, сторонами укладено Мирову угоду наступного змісту:
“Управління спільною власністю територіальних громад” Закарпатської обласної ради (надалі – Позивач 1), в особі начальника Громового Антона Олександровича, який діє на підставі Положення, затвердженого рішенням Закарпатської обласної ради № 171 від 25.02.2021, та Комунальний заклад “Закарпатський обласний краєзнавчий музей імені Тиводара Легоцького” Закарпатської обласної ради (надалі – Позивач 2), в особі в.о. директора Шумовська Ольги Юріївни, який діє на підставі Розпорядження 10.05.2022 року за №34-рд та Товариство з обмеженою відповідальністю “Ужгородський замок” (надалі - Відповідач) в особі керівника Мощак Маргарити Миколаїни, який діє на підставі Статуту, які є сторонами у справі №907/32/21, що розглядається Західним апеляційним господарським судом, за спільним позовом Позивача 1 та Позивача 2 до Відповідача (надалі, при спільному згадуванні - Сторони), уклали цю Мирову угоду (надалі - Угода) про наступне:
1. Сторони визнають, що розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем 2 зі сплати орендних платежів відповідно до умов Договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого майна), що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003 року (надалі - Договір) за період з 01.09.2020 року по 30.05.2021 року, з урахуванням ПДВ, складає 304 678,71 (триста чотири тисячі шістсот сімдесят вісім гривень, 71 копійок) грн.
2. Позивач 1 та Позивач 2 відмовляються від вимоги щодо стягнення пені або інших грошових сум, які обчислюються від суми невиконаного Відповідачем грошового зобов`язання відповідно до умов Договору.
3. Позивач 1 та Позивач 2 відмовляються від немайнової вимоги про розірвання Договору на підставі несплати орендної плати за період, визначений у пункті 1 цієї Угоди.
4. Позивач 1 та Позивач 2 відмовляються від немайнової вимоги про зобов`язання Відповідача звільнити шляхом виселення орендовані відповідно до умов Договору приміщення.
5. Відповідач зобов`язаний сплатити на користь Позивача 2 суму, визначену пунктом 1 цієї Угоди, а також 10 499, 51 (десять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять гривень 51 копійок) грн, з яких 6115,12 (шість тисяч сто п`ятнадцять гривень 12 копійок) грн - Позивачу 1 та 4384,39 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні 39 копійок) грн - Позивачу 2, у якості відшкодування судового збору до 31.12.2022.
6. Позивач 2 та Відповідач відповідно до чинних вимог бухгалтерського обліку зобов`язані здійснити звірку взаєморозрахунків за період існування відносин оренди, що врегульований умовами Договору, за результатами якої Позивач 2 та Відповідач укладають Акт звірки взаєморозрахунків та надають його Позивачу 1 не пізніше ніж через два місяці з моменту затвердження цієї Угоди судом.
7. Сторони погоджуються, що орендна плата, визначена Договором, підлягає зміні з 01.09.2022 у порядку, встановленому чинним законодавством, та з моменту, визначеного цим пунктом, встановлюється сторонами в Додатковій угоді у розмірі 60 000,00 (шістдесят тисяч гривень 00 копійок) грн, без ПДВ.
Розмір орендної плати, визначений цим пунктом, підлягає коригуванню на визначений уповноваженими органами індекс інфляції щомісячно після зміни Сторонами розміру орендної плати відповідно до умов цього пункту.
8. Сторони стверджують, що кількісні та технічні характеристики нерухомого майна, що є предметом Договору, підлягають перегляду та зміні.
9. Сторони зобов`язані вжити спільних заходів для забезпечення проведення технічної інвентаризації нерухомого майна, що є предметом Договору, за результатами якої Позивач 2 та Відповідач зобов`язані внести відповідні зміни до умов Договору шляхом укладення Додаткової угоди не пізніше ніж через два місяці з моменту затвердження цієї Угоди.
10. Ця Угода укладена у чотирьох примірниках та набирає чинності з моменту її затвердження судом.".
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.06.2022 затверджено мирову угоду у справі №907/732/21, визнано нечинним рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.02.2022 у справі №907/732/21, закрито провадження у справі №907/732/21. 
Неналежне виконання відповідачем умов Мирової угоди, затвердженої ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.06.2022 у справі №907/732/21, щодо внесення змін до укладеного між сторонами спору Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003 в частині розміру орендної плати (її збільшення), а також невиконання зобов`язань щодо сплати такої орендної плати за період з 01.09.2022 по 31.12.2023, у зв`язку з чим у відповідача утворилася та рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 342 737,43 грн, стало підставою звернення позивача до суду із позовом у даній справі про визнання укладеною Додаткової угоди до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003 на умовах проєкту, запропонованого позивачем; стягнення 549 286,44 грн, у тому числі 342 737,43 грн заборгованості зі сплати орендної плати та 206 549,01 грн пені (з врахуванням заяв про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог).

ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 3 ст. 626 Цивільного кодексу України).
Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ч. 1, 2, 3 ст. 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
В силу положень ч. 1, 3 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України “Про оренду державного та комунального майна”.
За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).
Як встановлюють положення ч. 1 ст. 10 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” (в редакції, чинній на момент укладення Договору оренди) істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов`язань; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.
На підставі ч. 1, 2, 3 ст. 19 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку та порядок використання орендної плати визначаються: Кабінетом Міністрів України - для об`єктів, що перебувають у державній власності; органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим; органами місцевого самоврядування - для об`єктів, що перебувають у комунальній власності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.
Розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України. Спори з питань зміни орендної плати вирішуються відповідно до чинного законодавства (ч. 1, 2, 4 ст. 21 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”).
Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України).
Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку, крім істотного його порушення, відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України є випадки, встановлені законом або договором, і саме настання таких випадків зумовлює право сторони договору ініціювати в судовому порядку питання щодо зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.
Згідно ч. 1, 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України (тут - і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.
Ураховуючи вищевикладене можна зробити висновок, що за загальними правилами договори укладаються сторонами цивільних правовідносин, різновидами яких є правовідносини, які виникають з договорів оренди державного та комунального майна, на принципах рівності сторін, свободи договору з урахуванням обов`язкових вимог щодо такого виду договорів та зазначенням його істотних умов і у відповідній формі.
У даному випадку, своє волевиявлення на зміну умов укладеного між сторонами спору Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003 (із змінами до нього) у частині розміру орендної плати сторони виразили шляхом укладення Мирової угоди, затвердженої ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.06.2022 у справі №907/732/21.
Так, за змістом вказаної Мирової угоди сторони погодили, що орендна плата, визначена Договором, підлягає зміні з 01.09.2022 у порядку, встановленому чинним законодавством, та з моменту, визначеного цим пунктом, встановлюється сторонами в Додатковій угоді у розмірі 60 000 грн, без ПДВ. Розмір орендної плати, визначений цим пунктом, підлягає коригуванню на визначений уповноваженими органами індекс інфляції щомісячно після зміни сторонами розміру орендної плати відповідно до умов цього пункту (п. 7 Мирової угоди).
Натомість відповідна Додаткова угода щодо внесення змін до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003 в частині зміненого розміру орендної плати сторонами спору укладена не була. Обидві сторони спору у даній справі вчиняли дії, спрямовані на зміну умов Договору оренди відповідно до положень Мирової угоди, проте, не дійшли до спільного рішення.
Частинами 2, 3 статті 188 Господарського кодексу України встановлений порядок проведення сторонами договору переговорів щодо добровільної зміни чи розірвання договору. Частиною четвертою цієї статті визначено, що заінтересована сторона може звернутися до суду, якщо виник спір.
Підставами для виникнення юридичного спору про внесення змін у договір чи про його розірвання, який підлягає вирішенню судом є обставини, наведені у ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, і ці обставини виникають в силу прямо наведених у цій нормі фактів та подій, що зумовлюють правову невизначеність у суб`єктивних правах чи інтересах. Такі підстави та умови виникнення юридичного спору у правовідносинах є однаковими незалежно від їх суб`єктного складу (за участі фізичних чи юридичних осіб) та змісту правовідносин (цивільні чи господарські).
Право особи на звернення до суду для внесення змін у договір (чи його розірвання) у передбаченому законом випадку відповідає ст. 16 Цивільного кодексу України, способам, передбаченим нею (зміна чи припинення правовідношення) та не може ставитися в залежність від поінформованості про позицію іншої сторони чи волевиявлення іншої сторони.
Вказана позиція узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 12.02.2019 у справі №914/2649/17.
Так, за правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.02.2019 у справі №914/2649/17, недотримання позивачем вимог ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України щодо обов`язку надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору оренди не позбавляє його права звернутися до суду з позовом до відповідача про зміну умов договору за наявності спору, тобто відсутності згоди на зміну умов договору.
Таким чином, те, що сторона спору не скористалася процедурою його позасудового врегулювання, не позбавляє її права реалізувати своє суб`єктивне право на зміну чи припинення договору та вирішити існуючий конфлікт у суді в силу прямої вказівки, що міститься у ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач звертався до ТОВ “Ужгородський замок” з метою укладення Додаткової угоди, відповідно до пункту 7 Мирової угоди. Зокрема, 03.03.2023 листом №79 відповідачу було скеровано для підписання Додаткову угоду до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальної громади сіл, селищ, міст області від 16.12.2003.
Листом №036 від 23.03.2023, відповідач відмовився від підписання Додаткової угоди, мотивуючи свою відмову тим, що Комунальний заклад “Закарпатський обласний краєзнавчий музей імені Тиводара Легоцького” не є спеціально уповноваженим органом на внесення змін та підписання договорів, предметом яких є майно, що належить до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст області.
В подальшому, 30.03.2023 позивачем повторно скеровано відповідачу лист за №104 з вимогою про виконання Мирової угоди та надіслано Додаткову угоду до Договору для її підписання. Однак, відповідач не здійснив жодних дій задля підписання Додаткової угоди та сплати орендної плати в розмірі, визначеному Мировою угодою.
Позивач, заявляючи позовну вимогу (з врахуванням заяви про зміну предмету позову) про визнання укладеною Додаткової угоди до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003, навів проєкт такої Додаткової угоди, за змістом якої, керуючись п. 7 Мирової угоди, просить викласти пункт 3 Договору оренди в наступній редакції:
“3. Орендна плата
3.1. Орендна плата за цим Договором за вересень 2022 року встановлюється за
згодою сторін згідно приписів Мирової угоди від та складає 60 000,00 (Шістдесят тисяч гривень 00 копійок) гривень без ПДВ, окрім того нараховується та сплачується ПДВ (з 01.09.2022).
Орендна плата за цим Договором за вересень 2022 року встановлюється за згодою сторін згідно приписів Мирової угоди та разом з ПДВ складає 72 000,00 (Сімдесят дві тисячі гривень 00 копійок) гривень (з 01.09.2022).
Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється щомісячно в порядку, визначеному чинним законодавством.
3.1.1. Орендна плата за жовтень 2022 року визначається шляхом коригування орендної плати, визначеної у п. 3.1. цього Договору, на індекс інфляції за жовтень 2022 року. У випадку дефляції орендна плата залишається на рівні попереднього місяця.
Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється щомісячно в порядку, визначеному чинним законодавством.
3.1.2. Орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. У випадку дефляції орендна плата залишається на рівні попереднього місяця.
Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється щомісячно в порядку, визначеному чинним законодавством.
3.1.3. Орендар не позбавлений можливості самостійно здійснювати перерахування розміру орендної плати з врахуванням встановленого Державною службою статистики України індексу інфляції за відповідний місяць.
3.1.4. Орендар сплачує орендну плату орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.
3.1.5. Орендар не звільняється від сплати орендної плати на період здійснення поточного чи капітального ремонтів.
3.1.6. До складу орендної плати не входять витрати на утримання об`єкта оренди (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньо будинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат користувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених з особами, за якими закріплено нерухоме майно, частиною якого є об`єкт оренди, на праві оперативного управління (у частині утримання прилеглої території, земельного податку, тощо) або напряму від свого імені із організаціями – постачальниками комунальних та інших послуг (у частині електропостачання, водопостачання та водовідведення, вивозу сміття, тощо).
3.1.7. Несплата орендної плати за період понад 3 (три) місяці підряд або допущення заборгованості з орендної плати у сумі, що перевищує сумарний розмір орендної плати за останні 3 (три) місяці, є підставою для односторонньої відмови орендодавцем від цього Договору.
3.1.8 Орендна плата сплачується орендарем до моменту фактичного повернення об`єкта оренди у порядку, визначеному цим Договором, шляхом підписання Акта приймання-передачі.
3.1.9 Припинення цього Договору не звільняє орендаря від обов`язку сплати заборгованості за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції.”.
Відповідач, заперечуючи позовні вимоги у даній справі, не зазначив своєї позиції з приводу змісту запропонованої позивачем редакції Додаткової угоди, обмежившись тільки покликанням на несвоєчасне отримання проєкту Додаткової угоди в редакції заяви про зміну предмету позовних вимог та невідповідність такої редакції проєкту Додаткової угоди, надісланому відповідачу згідно листа №79 від 03.03.2023, а також проєкту, який був погоджений між відповідачем та Комунальною установою “Управління спільною власністю територіальних громад” Закарпатської обласної ради.
Вищенаведеними положеннями законодавства чітко унормовано виникнення права на внесення змін до договору лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, а згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України та ст. 188 Господарського кодексу України, зміна договору допускається за рішенням суду на вимогу однієї із сторін.
Суд встановив, що право власності на об`єкт оренди належить територіальним громадам сіл, селищ, міст області. Оскільки власник майна змінив методику розрахунку орендної плати, позивач як балансоутримувач зобов`язаний привести Договір оренди у відповідність до цих норм, що зі сторони відповідача не було вчинено.
Водночас в аспекті спору, що розглядається, суд доходить висновку про те, що в даному випадку правовою підставою внесення змін до Договору оренди позивач визначає згоду сторін спору на внесення відповідних змін у Договір оренди, закріплену в положеннях п. 7 Мирової угоди від 10.06.2022, затверджену ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.06.2022 у справі №907/732/21.
А тому, до змісту Додаткової угоди в частині внесення змін до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003 підлягають внесенню умови, погоджені сторонами у п. 7 Мирової угоди, позаяк сторона відповідача решту умов проєкту Додаткової угоди не погодила, а позивач інших підстав обов`язковості внесення змін до Договору оренди крім п. 7 Мирової угоди не обґрунтував та не довів.
З врахуванням таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги позивача про визнання укладеною Додаткової угоди до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003 на умовах проєкту, запропонованого позивачем, а саме, шляхом викладення п. 3 Договору оренди з врахуванням погоджених сторонами у п. 7 Мирової угоди умов.
Задоволення вимоги про визнання Додаткової угоди укладеною в редакції позивача у відповідній частині є ефективним способом захисту прав комунальної установи, оскільки забезпечує наповнення бюджету відповідно до чинних ставок, затверджених власником майна - Закарпатською обласною радою.
За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України господарське зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що за певних умов звичайно ставляться.
Із покликанням на порушення відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань у частині повної та своєчасної сплати орендної плати за Договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003, а також умов Мирової угоди від 10.06.2022, позивач просить стягнути з відповідача суму 342 737,43 грн заборгованості зі сплати орендної плати за період з 01.09.2022 по 31.12.2023 включно.
Здійснюючи нарахування вказаної суми заборгованості, позивач застосовує розмір місячної орендної плати вже з врахуванням п. 7 Мирової угоди від 10.06.2022, тобто, від суми 60 000 грн без ПДВ (72 000 грн з врахуванням ПДВ).
При цьому, у п. 7 Мирової угоди від 10.06.2022, сторони погодили, що орендна пата, визначена Договором, підлягає зміні з 01.09.2022 у порядку, встановленому чинним законодавством, та з моменту, визначеного цим пунктом, встановлюється сторонами у Додатковій угоді у розмірі 60 000 грн без ПДВ.
Як встановлюють положення ч. 1, 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни договору, зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
За таких обставин, враховуючи той факт, що Додаткова угода, якою змінюються умови Договору оренди від 16.12.2003 на виконання Мирової угоди від 10.06.2022, визнана судом укладеною даним судовим рішенням, то зобов`язання відповідача здійснювати сплату орендної плати у збільшеному її розмірі виникнуть з моменту набрання рішенням у даній справі законної сили, а тому, до вказаної дати у позивача відсутні підстави здійснювати нарахування відповідачу орендної плати у збільшеній її частині та, відповідно, відсутні підстави обліковувати таку несплачену частину орендної плати як заборгованість.
Навіть із врахуванням того факту, що на підставі п. 7 Мирової угоди від 10.06.2022 та змісту умов Додаткової угоди, що визнана укладеною даним судовим рішенням, у позивача наявне право здійснювати нарахування відповідачеві збільшеної суми орендної плати з 01.09.2022, позивачем таке право може бути реалізованим тільки після набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, яким якраз і змінюються зобов`язання відповідача в частині розміру орендної плати, що підлягає сплаті за оренду приміщень.
Таким чином, нарахування позивачем заборгованості по сплаті орендної плати за період з 01.09.2022 по 31.12.2023, з врахуванням збільшеного розміру орендної плати, є неправомірним.
Як вбачається із матеріалів справи, на момент розгляду спору у даній справі у відповідача відсутня заборгованість по сплаті орендної плати за період з 01.09.2022 по 31.12.2023, обрахована від розміру орендної плати, погодженого умовами Договору оренди від 16.12.2003 (із змінами до нього), хоча така заборгованість і була сплачена відповідачем з порушенням строків її сплати.
У змісті поданого до матеріалів справи Акту звірки взаєморозрахунків за Договором оренди від 16.12.2003, складеним стороною позивача за період з 01.01.2022 по 01.01.2024, останній зазначив, що станом на 17.05.2024 у відповідача відсутня заборгованість по сплаті орендної плати згідно Договору оренди; а з врахуванням умов Мирової угоди від 10.06.2022, що затверджена ухвалою Західного апеляційного господарського суду 15.06.2022 у справі №907/732/21, – за відповідачем рахується заборгованість у сумі 344 631,51 грн (том 2, арк.спр. 184-185).
З поданого суду розрахунку заборгованості по сплаті орендної плати, долученого до заяви про зменшення розміру позовних вимог у частині стягнення суми заборгованості по сплаті орендної плати, вбачається, що заборгованість відповідача по сплаті орендної плати з врахуванням п. 7 Мирової угоди становить 342 737,43 грн.
Таким чином, з врахуванням вищенаведених обставин, приймаючи до уваги безпідставність нарахування позивачем заявленого до стягнення з відповідача розміру заборгованості виходячи зі збільшеного розміру орендної плати на підставі п. 7 Мирової угоди, позаяк законодавчо визначений порядок внесення змін до Договору оренди у судовому порядку пов`язує зміну зобов`язань сторони договору із набранням відповідним судовим рішенням законної сили, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача суми 342 737,43 грн заборгованості по сплаті орендної плати, з огляду на що, в задоволенні позовних вимог у цій частині належить відмовити. 
Поряд з тим, за порушення відповідачем строків здійснення розрахунків по сплаті орендної плати за Договором оренди від 16.12.2003, позивач просить стягнути з відповідача суму 206 549,01 грн пені, нарахованої за несплату орендної плати за період: червень 2021 – серпень 2022; вересень 2022 – березень 2023; липень 2023. 
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Як встановлюють умови п. 3 Договору оренди від 16.12.2003, орендна плата, перерахована несвоєчасно, або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується на спецрахунок орендодавцю з нарахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації за кожен день прострочення, включаючи день оплати.
Перевіривши за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення “ЛІГА:ЗАКОН” розрахунок заявленої до стягнення суми пені в межах визначених позивачем боргових періодів, суд зазначає, що пеня в розмірі 206 549,01 грн нарахована правомірно та арифметично вірно (розгорнутий розрахунок пені міститься в матеріалах справи).
При цьому, суд враховує, що обрахунок пені здійснено позивачем від розміру несплачених відповідачем сум орендної плати, який визначений умовами Договору оренди, а не від розміру орендної плати, що визначена умовами п. 7 Мирової угоди. Наведена обставина спростовує аргументи представника відповідача щодо неправомірності нарахування позивачем пені в цій частині.
Щодо заяви представника відповідача про зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення з відповідача пені на 99%, суд зазначає наступне.
Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України).
Водночас норми чинного законодавства України не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено штрафні санкції (пеню, штраф), тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності та з дотриманням принципів розумності, справедливості та пропорційності.
За змістом зазначених норм, які суд вважає за можливе застосувати під час розгляду питання щодо можливості зменшення нарахованого відповідачу штрафу, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Таким чином, аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені та штрафу покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 ГПК України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Отже питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статті 86 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.
Таку правову позицію викладено в низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 26.07.2018 у справі №924/1089/17, від 12.12.2018 у справі №921/110/18, від 14.01.2019 у справі №925/287/18, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 27.03.2019 у справі №912/1703/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 03.06.2019 у справі №914/1517/18, від 23.10.2019 у справі №917/101/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі №916/545/19, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19, від 19.02.2020 у справі №910/1303/19, від 26.02.2020, у справі №925/605/18, від 18.06.2020 у справі №904/3491/19 від 14.04.2021 у справі №922/1716/20.
Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, і дане питання вирішується господарським судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №904/12429/16).
Отже якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Відповідно до положень статті 3, частини третьої статті 509 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.
Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Зокрема загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.
Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.
З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.
До прикладу, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 Цивільного кодексу України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 Цивільного кодексу України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.
Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.
Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Водночас суд наголошує на відсутності правових підстав для ототожнення інституту зменшення розміру неустойки зі звільненням відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки зменшення судом розміру штрафних санкцій є лише передбаченим законом проявом обмеження відповідальності боржника за наявності відповідних підстав для цього, що жодним чином не суперечить принципам розумності та справедливості.
Отже якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
З огляду на судову практику, у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суди, зокрема, беруть до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 22.05.2019 у справі №910/11733/18, у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22).
При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №920/1013/18, від 26.03.2020 у справі №904/2847/19).
Разом з тим, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 04.06.2019 у справі №904/3551/18, у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22).
Поряд із викладеним, слід відзначити, що у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 Цивільного кодексу України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.
Крім того, категорії “значно” та “надмірно”, які використовуються у статті 551 Цивільного кодексу України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником (висновок, сформульований в постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №916/878/20, у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 ).
Водночас, як свідчить судова практика, суди звертають увагу на те, що зменшення розміру пені на 99% фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (правова позиція Верховного Суду в постановах від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 15.06.2022 у справі №922/2141/21, від 05.04.2023 у справі №910/18718/21 тощо).
У пункті 7.31. постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 зазначено, що законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд із цим, сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора - стаття 616 Цивільного кодексу України, тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.
З огляду на те, що головною метою неустойки є стимулювання боржника до належного виконання основного зобов`язання, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи жодного доказу на підтвердження погіршення фінансового стану позивача, виникнення ускладнень у здійсненні ним господарської діяльності чи завдання останньому будь-яких матеріальних збитків в результаті неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання, погашення останнім заборгованості перед позивачем, суд доходить до висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру належної до сплати суми пені на 30% (із 206 549,01 грн до 144 584,31 грн), що є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання неустойки (пені, штрафу) ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності. 
Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми 144 584,31 грн пені є документально доведеними та обґрунтованими, відповідачем не спростованими. Позов в цій частині підлягає задоволенню. В решті позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені належить відмовити. 
Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь – які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В силу ч. 1 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України). 
Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав, а його аргументи не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та положеннях законодавства. 
З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд доходить до висновку про часткове задоволення позову.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 6126,24 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 11, 13, 14, 73 – 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України 

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково. 

2. Визнати укладеною Додаткову угоду до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003, в наступній редакції:

“ДОДАТКОВА УГОДА

до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого)
майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ,
міст області від 16.12.2003

місто Ужгород Закарпатської області

Комунальний заклад “Закарпатський обласний краєзнавчий музей імені Тиводара Легоцького” Закарпатської обласної ради (надалі – Орендодавець), в особі директора – Шумовської О.Ю., що діє на підставі Статуту, затвердженого рішенням Закарпатської обласної ради від 01.06.2023 №843, з однієї сторони, та
Товариство з обмеженою відповідальністю “Ужгородський замок” (надалі – Орендар), в особі керівника - Мощак М.М., що діє на підставі Статуту, з другої сторони, відповідно до умов Мирової угоди, затвердженої ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.06.2022 у справі №907/732/21 (надалі – Мирова угода), уклали цю Додаткову угоду до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.12.2003 (надалі – Договір оренди) про наступне:
1. Керуючись пунктом 7 Мирової угоди, викласти пункт 3 Договору оренди в наступній редакції:
3. Орендна плата
3.1. Орендна плата за цим Договором за вересень 2022 року встановлюється за
згодою сторін згідно приписів Мирової угоди та складає 60 000,00 (Шістдесят тисяч гривень 00 копійок) гривень без ПДВ, окрім того нараховується та сплачується ПДВ (з 01.09.2022).
Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному чинним законодавством.
3.1.2. Орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. 
Орендар самостійно проводить щомісячну індексацію суми орендної плати відповідно до розробленого Мінстатом індексу інфляції за відповідний місяць.
Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін, у разі зміни методики її розрахунку, зміни централізованих цін та тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. 
Орендна плата, перерахована несвоєчасно, або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується на спецрахунок Орендодавцю з нарахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації за кожен день прострочення, включаючи день оплати.
Нормативна сума орендної плати, що надійшла до Орендодавця або заліку в рахунок наступних платежів.

2. Реквізити Сторін:

Орендодавець Орендар

Комунальний заклад ТОВ “Ужгородський замок”
“Закарпатський обласний 
краєзнавчий музей імені 
Тиводара Легоцького” 
Закарпатської обласної ради
02226286 32145463
адреса: 88000, Закарпатська область, адреса: 88000, Закарпатська область,
м. Ужгород, вул. Капітульна, 33 м. Ужгород, вул. Капітульна, 33,
(0312(2) 61-60-22; 3-45-42; 61-44-32. (0312) 61-69-68
UA388201720314201002203053204 UA303052990000026001003600658
в Держказначейській службі України, АТ КБ “ПриватБанк”
м. Київ МФО305299
МФО 820172

Директор музею Керівник

____________ Ольга ШУМОВСЬКА _____________ Маргарита МОЩАК
М.П. М.П.”.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Ужгородський замок”, вул. Капітульна, будинок 33, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 32145463) на користь Комунального закладу “Закарпатський обласний краєзнавчий музей імені Тиводара Легоцького” Закарпатської обласної ради, вул. Капітульна, будинок 33, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 02226286) суму 144 584,31 грн (Сто сорок чотири тисячі п`ятсот вісімдесят чотири гривні 31 коп.) пені, а також суму 6126,24 грн (Шість тисяч сто двадцять шість гривень 24 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

6. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, – http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua. 

У зв`язку з перебуванням судді Пригари Л.І. у відпустці з 22.12.2025 по 23.12.2025, з 25.12.2025 по 02.01.2026, з 06.01.2026 по 09.01.2026 включно, повне судове рішення складено та підписано 04.02.2026.

Суддя Л.І. Пригара