ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року 
м. Черкаси

Справа № 693/1067/25		
Провадження № 22-ц/821/149/26 № 22-ц/821/150/26	  	
категорія 304090000	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М. 
за участю секретаря: Кукушкіної А.О. 

учасники справи: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс»,
представник позивача - адвокат Андрущенко Михайло Валерійович,
відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07 жовтня 2025 року та додаткове рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2025 року (ухвалених під головуванням судді Защитинської Т.І. в приміщенні Жашківського районного суду Черкаської області) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

31 липня 2025 року ТОВ «Іннова Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 25.01.2025 між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 6840600125, підписаний у порядку, визначеному ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до умов договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 15 000,00 грн, строк кредитування - 360 днів, стандартна процентна ставка - 1 % в день та 0,96% за кожен день користування, знижена процентна ставка – 0,01%. 
Вказує, що товариство свої умови договору виконало та надако кошти, однак відповідач належним чином не виконував зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на день подачі позову за відповідачем обліковується заборгованість у загальному розмірі 37 950,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту – 15 000,00 грн; заборгованість по процентам – 22 950,00 грн. 
На підставі наведеного, ТОВ «Іннова Фінанс» просило суд ухвалити рішення яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» загальну суму заборгованості 37 950,00 та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 07 жовтня 2025 року позов - задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» заборгованість за кредитним договором в сумі 37 950 гривень.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. 
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що із наданих суду документів вбачається, що після укладення Договору про надання грошових коштів № 6840600125 від 25.01.2025 відповідач отримав у користування кредитні кошти, допустив прострочення погашення заборгованості по тілу кредиту в строк, визначений договором, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, а отже, відповідач повністю зобов`язання по погашенню боргу не виконав, чим порушив вимоги ст.1049 ЦК України, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Додатковим рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2025 рокустягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» судові витрати, що складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн.
Додаткове рішення мотивовано тим, що позивачем документально підтверджено розмір понесених витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

10 листопада 2025 року ОСОБА_1 подав через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07 жовтня 2025 року та додаткове рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2025 року, вважаючи рішення суду незаконними, необгрунтованими внаслідок неправильного установлення обставин, які мають значення для справи, постановленими із неправильним застосуванням норм матеріального та із порушенням норм процесуального права.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд розглянув справу без належного повідомлення відповідача про відкриття провадження та розгляду справи.
Суд обмежився формальним посиланням на направлення ухвали на електронну адресу та за місцем реєстрації, не пересвідчившись, що відповідач реально ознайомився із матеріалами справи. Внаслідок чого відповідач був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст. 43, 49 ЦПК України: подати відзив на позов, письмові заперечення та докази, брати участь у дослідженні доказів та заявляти клопотання і заперечення проти позову.
Вказує, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження укладення договору у будь-якій формі, відсутність доказів факту підписання саме відповідачем унеможливлює висновок про існування між сторонами договірних зобов`язань і є самостійною підставою для відмови у позові.
Позивачем також не надано доказів на підтвердження надання відповідачу коштів, що унеможливлює виникнення грошових зобов`язань.
Також апелянт посилається на те, що поданий позивачем розрахунок заборгованості не може бути визнаний належним і допустими доказом розміру заборгованості, оскільки не відповідає ст. 9, 13 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Судом не досліджено правомірність нарахування відсотків за вказаним договором.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги на додаткове рішення, відповідач посилався на те, що суд не перевірив реальність, обгрунтованість і співмірність заявлених вимог, а також допустимість доказів; платіжна інструкція фіксує намір перерахувати кошти, а не підтверджує фактичного списання грошей з рахунку позивача чи їх надходження адвокату.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.01.2025 між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 6840600125, підписаний у порядку, визначеному ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 15 000,00 грн, строк кредитування - 360 днів.
Стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору та становить: 1% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати укладення цього Договору. В цей період можливе використання Позичальником право користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою. 0.96% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період, починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня з дати укладення цього Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше). 2.6.2. Знижена процентна ставка 0.01% в день та застосовується відповідно до наступних умов.
Згідно із п. 3.1. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 .
За змістом розділу 11 Договору у відомостях про позичальника ОСОБА_1 зазначено електронний платіжний засіб НОМЕР_1 .
Якщо Позичальник 08.02.2025, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів Позичальник, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Позичальник за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
На підставі п. 6.4. Договору у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту (в тому числі і всіх платежів передбачених даним Договором), строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається в особистий кабінет позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначену в Договорі (або окремо надану позичальником Товариству) та/або шляхом СМС-повідомлення на номер телефону позичальника, зазначений в договорі або в його особистому кабінеті та/або відправки повідомлення в месенджер та/або шляхом направлення повідомлення в спосіб, передбачений цим пунктом Договору на додаткові контактні дані позичальника, вказані в цьому Договорі (або окремо повідомлені позичальником або зазначені ним а особистому кабінеті). Моментом отримання позичальником повідомлення є момент отримання Товариством електронного підтвердження про таке направлення.
В даному випадку, позичальник повинен здійснити повне дострокове повернення кредиту та процентів (в тому числі і всіх платежів, передбачених даним Договором) протягом 30 календарних днів з дня отримання від Товариства повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов цього договору, така вимога Товариства втрачає чинність. При цьому в даному випадку вважається, що позичальник усунув порушення умов Договору, якщо на 31 день з дня отримання від Товариства вищезазначеної вимоги (повідомлення) у позичальника буде відсутня будь-яка прострочена заборгованість за Договором, в тому числі заборгованість, що зумовила направлення позичальнику повідомлення (вимоги) та/або заборгованість, що виникла після направлення такої вимоги (повідомлення). В іншому разі, вимога залишається дійсною, а позичальник зобов`язаний не пізніше 30 дня з дня одержання вимоги (повідомлення) повернути в повному обсязі кредит, сплатити проценти та інші платежі, передбачені Договором.
За Договором № 160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» та ТОВ «Іннова Фінанс» від 16.05.2023 клієнт доручає ФК за відповідну плату здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням Реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/ Master Card Money Send.
Виконання кредитором ТОВ «Іннова Фінанс» обов`язку щодо надання позичальнику грошових коштів у розмірі 15 000,00 грн підтверджується квитанцією про перерахунок коштів платіжного провайдера ТОВ ФК «Контрактовий Дім», згідно із якою 25.01.2025 на банківську карту відповідача, яка була зазначена ним в заяві на отримання кредиту та в договорі, успішно перераховано 15 000,00 грн. 
Згідно з графіком платежів за договором про надання грошових коштів у позику № 6840600125 від 25.01.2025 загальна вартість кредиту становила 65 841,00 грн, з яких 15 000,00 грн – сума кредиту, 50 841,00 грн – проценти за користування кредитом. Дата видачі кредиту – 25.01.2025, дата платежу – 08.02.2025, 22.02.2025, 08.03.2025,22.03.2025, 05.04.2025, 19.04.2025, 03.05.2025, 17.05.2025, 31.05.2025, 14.06.2025, 28.06.2025, 12.07.2025, 26.07.2025, 09.08.2025, 23.08.2025, 06.09.2025, 20.09.2025, 04.10.2025, 18.10.2025, 01.11.2025, 15.11.2025, 29.11.2025, 13.12.2025, 27.12.2025, 10.01.2026, 20.01.2026.
Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання грошових коштів у позику № 6840600125, станом на 11.07.2025 борг становить 37 950,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту – 15 000,00 грн; заборгованість по процентам – 22 950,00 грн.

1.Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В повній мірі зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно зі ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично – у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.
Відповідно до ст.ст.509-510, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ст.525, 625 ЦК України).
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що договір надання грошових коштів у кредит №6840600125 від 25.01.2025 підписаний електронним підписом позичальника ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача - НОМЕР_2 , про що свідчить Договір надання грошових коштів у позику, в якому зазначені анкетні дані ОСОБА_1 , ідентифікаційний код, номер паспорту, відомості щодо його місця проживання, номер телефону та його банківський рахунок. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору на визначених у ньому умовах, шляхом підписання Договору №6840600125 від 25.01.2025, та інших супутніх документів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 2507.
Отже, підписанням Договору надання грошових коштів у кредит №6840600125 від 25.01.2025 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 2507, відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про усі умови, повідомлення про які є необхідними відповідно до вимог чинного законодавства України. Без вчинення вказаних дій по попередньому заповненню анкети клієнта та надання особистих даних для оформлення спірного Договору, у тому числі номеру телефону та/або електронної пошти для отримання одноразового ідентифікатора, такий правочин не був би укладений.
Згідно п 2.1. Договору № 6840600125 від 25.01.2025 укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт. Ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет, в порядку передбаченому договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі, шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в Товаристві (в т.ч. через месенджери).
Разом з договором надання грошових коштів у кредит №6840600125 від 25.01.2025 відповідачем було підписано шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту.
Із анкети клієнта вбачається, що клієнт ОСОБА_1 надав свої персональні дані, зокрема, паспортні дані, РНОКПП та дату народження, місце реєстрації/проживання, електронну пошту, номер мобільного телефону, номер платіжної картки для зарахування кредиту, що належать відповідачу та суму бажаного/наданого кредиту, який становить 15 000,00 грн, і це не спростовано відповідачем під час розгляду справи.
Колегія суддів звертає увагу, що номер телефону та електронна пошта, за допомогою яких було здійснено вхід (реєстрацію) на Веб-сайті товариства, належить відповідачу, оскільки вказаний номер телефону і електронна пошта вказані відповідачем у апеляційній скарзі. 
Зазначені реквізити банківської карти вказані у анкеті клієнта ОСОБА_1 та співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у договорі про надання грошових коштів у кредит №6840600125 від 25.01.2025 та на вказаний картковий рахунок зараховані кредитні кошти, що підтверджується довідкою від 21.07.2025 №7/13229.
Із досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, і ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).
Отже, із наведеного слідує, що відповідач уклав із ТОВ «Іннова Фінанс» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором ), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Також колегія суддів зазначає, що умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачем у судовому порядку не оспорювались.
Є необґрунтованими доводи апеляційної скарги, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження укладення договору у будь-якій формі, відсутність доказів факту підписання саме відповідачем, що унеможливлює висновок про існування між сторонами договірних зобов`язань,оскільки вказані доводи спростовуються матеріалами справи.
Крім того, відповідачем не спростовано отримання кредитних коштів у розмірі 15 000,00 грн та неналежності йому карткового рахунку № НОМЕР_1 , на який зараховано кошти, а також ОСОБА_1 , не заявлено клопотання про витребування доказів, зокрема, виписки із банківських установ по його рахунку.
Із наведеного слідує, що позивачем доведено видачу кредитних коштів відповідачу згідно укладеного договору надання грошових коштів у кредит №6840600125 від 25.01.2025 у розмірі 15 000,00 грн.
Враховуючи наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 000,00 грн.
Також є необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі на те, що поданий позивачем розрахунок заборгованості не може бути визнаний належним і допустимим доказом розміру заборгованості, оскільки не відповідає ст. 9, 13 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки товариство не є банківською установою, тому позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів і формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками. В той же час, договором про надання грошових коштів у кредит №6840600125 від 25.01.2025 передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_1 ( вказаний у п. 3.1 договору).
Доводи скаржника, що судом не досліджено правомірність нарахування відсотків за вказаним договором є безпідставними.
Так, умовами договору надання грошових коштів у кредит №6840600125 від 25.01.2025 визначена сума кредиту 15 000,00 грн ( п. 2.3 Договору).
Відповідно до п.2.5 договору строк позики (строк дії договору) становить 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 14 днів, останній платіж за періодом внесення 10 днів, детальні терміни повернення кредиту та сплата процентів визначені в графіку платежів.
Відповідно до п. 2.6.1 договору стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору та становить: 1% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати укладення цього Договору. В цей період можливе використання Позичальником право користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою. 0.96% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня з дати укладення цього Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше). 2.6.2. Знижена процентна ставка 0.01% в день та застосовується відповідно до наступних умов.
Якщо Позичальник 08.02.2025 року, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів Позичальник, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Позичальник за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження виконання відповідачем умов договору, зокрема повернення коштів згідно графіку платежів, тому позивач здійснював нарахування відсотків згідно умов договору, в період з 25.01.2025 по 07.02.2025 за зниженою процентною ставкою у розмірі 0,01 %, а з 08.02.2025 за стандартною процентною ставкою, яка становить 1% за кожен день користування кредитом.
Перевіривши наведену позивачем суму заборгованості згідно умов договору про надання грошових коштів у кредит №6840600125 від 25.01.2025 , колегія суддів встановила, що сума заборгованості за умовами кредитного договору, яка підлягає до стягнення становить 37 971 грн. (( 15 000, 00 грн х 0,01 % х 14 днів) + (15 000,00 грн х 1% х 153 днів))+ 15 000,00 грн).
Проте позивач, відсотки за період з 25.01.2025 по 07.02.2025 року нараховані за зниженою процентною ставкою 0,01%, які становлять 21,00 грн не враховував до загальної суми заборгованості. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що розмір заборгованості за вказаним кредитним договором відповідає визначеному позивачем розміру заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що кредитна заборгованість відповідача за договором про надання грошових коштів у кредит №6840600125 від 25.01.2025 складає 37 950,00 грн, з яких: 15 000,00 грн – заборгованість за кредитом (тіло кредиту) та 22 971,00 грн – заборгованість за відсотками.
Відповідачем вказаний розмір не спростовано та не наведено власних розрахунків заборгованості, а посилання скаржника, що кредитор встановив надмірні процентні ставки, є помилковими, оскільки відсотки визначені позивачем у даному договорі відповідають і Закону України «Про споживче кредитування» і Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, у даному кредитному договорі відсоткова ставка не перевищує встановлений законом розмір.
За наведених підстав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, оцінив надані позивачем докази та дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Однак, постановляючи судове рішення у відсутності відповідача по справі, суд першої інстанції не врахував наступне.
Згідно із статтею 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
В ухвалі Жашківського районного суду Черкаської області від 06 серпня 2025 року про відкриття провадження у цивільній справі вказано, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. 
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Із матеріалів справи вбачається, що товариство звертаючись до суду із позовом зазначило адресу відповідача ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .
Відповідно до відповіді № 1640522 від 05.08.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманих на запит головуючого-судді, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Із матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження від 06 серпня 2025 року та копію позовної заяви з додатками відповідачу на поштову адресу АДРЕСА_1 , не направлялись. 
Разом з тим, в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа, згідно якої вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження від 06 серпня 2025 року та копію позовної заяви з додатками було направлено на електронну адресу відповідача.
Відомостей про те, що відповідач на час розгляду справи в суді першої інстанції, зареєстрований в Електронному кабінеті, матеріали справи не містять.
Отже, суд першої інстанції, розглянувши справу у порядку письмового провадження, не вжив всі можливі та допустимі заходи щодо направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками відповідачу, чим порушив його право знати заявлені до нього вимоги та вчинення процесуальних дій, в тому числі, надання відзиву.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справа (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі, якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Одним із обґрунтувань апеляційної скарги є розгляд справи у відсутності відповідача по справі та неотримання ним позовної заяви.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати і по справі постановити нове рішення про задоволення позову.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині скасування додаткового рішення.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 4 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Тобто, додаткове рішення суду, ухвалене у порядку статті 270 ЦПК України є невід`ємною частиною основного рішення у справі по суті спору, та не може існувати окремо від нього.
Відповідна правова позиція міститься і в постановах Верховного Суду від 16 квітня 2018 року у справі № 923/631/15, від 23 січня 2020 року у справі № 910/20089/17, від 14 липня 2021 року у справі № 761/15741/17.
Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07 жовтня 2025 року підлягає скасуванню, відповідно до положень ЦПК України додаткове рішення цього ж суду від 15 жовтня 2025 року підлягає скасуванню.
Визначаючи на підставі ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.
У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).
Із матеріалів справи вбачається, що позивачу правничу допомогу у даній справі надавав адвокат Андрущенко М.В., що підтверджується договором про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025, укладеного між адвокатом Андрущенко М.В. та ТОВ «Іннова Фінанс», де визначено умови надання правничої допомоги, права та обов`язки сторін; також в договорі сторони узгодили порядок прийняття результатів наданих послуг, оплату наданих послуг та ціну договору, предмет договору та порядок надання послуг та інші умови.
Після ухвалення Жашківським районним судом Черкаської області 07.10.2025 рішення по суті спору, 13 жовтня 2025 року представником позивача адвокатом Андрущенко М.В. було подано заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі та докази на підтвердження надання правової допомоги адвокатом у суді першої інстанції, зокрема, договір про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої допомоги, заявку № 3167403799 про надання послуг від 27.06.2025, Акт № 3167403799 приймання-передачі наданих послуг до договору №06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025, платіжну інструкцію № 10 від 10.10.2025.
Надані стороною позивача документи відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами понесення ТОВ «Іннова Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу у даній справі у суді першої інстанції і такі витрати становлять 5 000,00 грн.
Разом з тим, відповідач в апеляційній скарзі посилається на незаконність додаткового рішення та неспівмірність визначеного позивачем розміру витрат на правничу допомогу, обгрунтовуючи тим, що заявка та акт про приймання-передачу наданих послуг не містить доказів, що послуги фактично надавались. В обох документах зазначено перелік робіт «написання позовної заяви, заяви про участь у відеоконференції, клопотання та відповіді на відзив», однак у матеріалах справи відсутні будь-які документи, окрім позовної заяви.
За загальним правилом, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони в разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21.
Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Наведені висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23.
У постановах від 19 лютого 2022 року в справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з урахуванням конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Дослідивши заяву представника ТОВ «Іннова Фінанс» - адвоката Андрущенка М.В. про розподіл судових витрат, додані до неї документи, та вирішуючи, чи є розмір витрат ТОВ «Іннова Фінанс» на правничу допомогу обґрунтованим і пропорційним до предмета спору в даній справі, колегія суддів вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн не відповідають критерію розумності їхнього розміру, не відповідають обсягу наданих правничих послуг під час розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки розгляд даної справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін і адвокатом було здійснено лише написання позовної заяви.
Отже, приймаючи до уваги надані стороною позивача докази, заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, а також враховуючи принципи співмірності та критерії розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин даної справи, її складності, виконаної адвокатом роботи та значимості таких процесуальних дій у справі, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру таких витрат та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2 500,00 грн. 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити частково.
Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07 жовтня 2025 року та додаткове рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2025 року - скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення, якимпозовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (ЄДРПОУ 44127243, адреса: 01014, м. Київ, вул. Болсуновського, 8, поверх 9) заборгованість за кредитним договором в сумі 37 950,00 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (ЄДРПОУ 44127243, адреса: 01014, м. Київ, вул. Болсуновського, 8, поверх 9) судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (ЄДРПОУ 44127243, адреса: 01014, м. Київ, вул. Болсуновського, 8, поверх 9) витратиза надану правову допомогу у суді першої інстанції у розмірі 2 500,00 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча        О.В. Карпенко

Судді         Л.І. Василенко

О.М. Новіков