КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження 
№ 22-ц/824/1826/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року місто Київ
справа №359/2488/25

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою третьої особи ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Муранової-Лесів І.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року позивач звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 :
на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; 
на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.
В мотивування вимог посилалася на те, що з 11 травня 2024 року вона з ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі.
Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Вказувала, що на даний час вона не працює, отримує лише державну соціальну допомогу сім`ям з дітьми при народженні дитини. 
Зазначала, що між нею та відповідачем досягнуто згоди щодо місця проживання дитини з матір`ю, але не досягнуто згоди стосовно їх із сином матеріального забезпечення. 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 березня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 04 березня 2025 року та до досягнення дитиною трьох років - до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.
Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 1211,20 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, третя особа ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги тієї обставини, що позивач і відповідач
проживають за однією адресою як подружжя та спільно виховують дитину.
Вказувала, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа №359/12681/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів. 
Вважає, що відповідачнамагається зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на утримання доньки  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 частки на 1/6 частку з усіх видів його доходу.
Зазначала, що діти не повинні бути обмежені у своїх потребах з причин ухилення батька від виконання своїх обов`язків по належному утриманні дітей.
Посилалася на те, що у випадку зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання дитини будуть порушені права спільної із відповідачем дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та її забезпечення.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, у тому числі, справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, з 11 травня 2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .
Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Згідно із довідкою №НОКР-1/625 від 12 листопада 2024 року, виданою Київським регіональним відділом управління персоналом служби кадрової та соціальної політики регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ВТ «Укрзалізниця» позивач ОСОБА_2 з 30 жовтня 2017 року працює у вказаній філії на посаді чергового по залізничній станції Бориспіль-2, та з 28вересня 2024 року по 12 серпня 2027 року знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
У позивача ОСОБА_2 (прізвище у попередньому шлюбі - ОСОБА_6 ) є неповнолітній син ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На підставі судового наказу Яготинського районного суду Київської області від 31 липня 2023 року (справа №382/1080/23) з батька дитини ОСОБА_8 стягнуто на користь позивачааліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 липня 2023 року і до повноліття дитини.
Згідно із відповіддю №1538131 від 02 липня 2025 року з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи позивач отримує аліменти на утримання сина у розмірі 3080 грн. щомісячно.
Відповідно до довідки Управління соціальної та ветеранської політики Бориспільської міської ради від 28 лютого 2025 року №08-197 позивач отримує державну соціальну допомогу сім`ям із дітьми при народження дитини з 01вересня 2024 року по  ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Розмір допомоги згідно із даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів становить 860 грн. щомісячно.
Відповідач ОСОБА_3 працює в АТ «Укрзалізниця, виробничий підрозділ, Дарницька дистанція колії, на посаді бригадира підприємств залізничного транспорту 6 розряду, що підтверджується довідкою про доходи, виданої за місцем роботи від 14 листопада 2024 року №48.
Наведене також підтверджується відповіддю №1538164 від 02 липня 2025 року з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, за змістом якої, інших доходів, окрім заробітної плати та виплат, здійснених профспілковою організацією, відповідач не має.
Розмір заробітку відповідача у березні - травні 2025 року становив:  26770,17грн., 29832,25 грн. та 29515,32 грн. (без вирахування податків) відповідно. Розмір утриманого податку в березні, квітні та травні 2025 року становив: 4818,63 грн., 5369,81 грн. та 5312,76 грн. відповідно.
З матеріалів справи вбачається, що у відповідача є старша донька від першого шлюбу із третьою особою у справі ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 .
На підставі судового наказу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2018 року (справа №359/7364/2018) з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17 вересня 2018 року і до повноліття дитини.
У поясненнях на позовну заяву та в апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_1 просила врахувати, що на розгляді у Бориспільському міськрайонному суді Київської області перебуває цивільна справа №359/12681/24 за позовом ОСОБА_3  до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів. Тобто відповідач намагається зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання їхспільної доньки  ОСОБА_5 з 1/4 частки на 1/6 частку з усіх видів його доходу. Вважає, що дружина відповідача ОСОБА_2 подала до суду позов про стягнення з нього аліментіву розмірі 1/4 частини від доходів платника аліментів на неї та 1/4 - на їхнього спільного сина, ОСОБА_9 , виключно з тих міркувань, щоб мати підстави для зменшення аліментів у справі №359/12681/24.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 
Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. 
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку.
Так, згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. 
При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. 
Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. 
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. 
При цьому, частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до частини 3 вищезазначеної статті суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження. З огляду на відсутність імперативної заборони, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.
Відповідно до ч.ч.2, 4 статті 84 СК Українидружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. 
Зміст частини другої статті 84свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.
Визначальним на підставі вказаних норм закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища.
Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 21 січня 2022 року у справі №756/82/18, від 02 лютого 2022 року у справі №333/1701/18.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що позивач, заявляючи позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільного з відповідачем малолітнього сина ОСОБА_9 , 2024 року народження, та на своє утримання у розмірі по 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, не врахувала ту обставину, що на утриманні ОСОБА_3 є ще одна неповнолітня дитина.
А відтак, встановивши, що відповідач сплачує аліменти на утримання дочки  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17 вересня 2018 року і до повноліття дитини на підставі судового наказу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2018 року (справа №359/7364/2018), суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_9 в розмірі 1/6 частини.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги тієї обставини, що позивач і відповідач проживають за однією адресою як подружжя та спільно виховують дитину колегія суддів вважає безпідставними, оскільки нормами СК України визначено, що отримання аліментів на дитину одного із подружжя та/або на дружину, з якою проживає дитина (до досягнення дитиною 3 років) не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. 
Разом з тим, суд першої інстанції, дійшовши вірного висновку про те, що ОСОБА_3 повинен сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, не врахував чи може відповідач надавати матеріальну допомогу у розмірі, який просить позивач.
Визначаючи можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_2 , колегія суддів виходить з того, що на утриманні ОСОБА_3 знаходиться двоє неповнолітніх дітей, а відтак приходить до висновку про необхідність зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів на дружину та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трьох років.
Згідно з ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання позивача.
В решті рішення залишити без змін.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно змінити, зменшити розмір стягнутих щомісячних аліментів на утримання ОСОБА_2 з 1/4 частини на 1/8 частину, починаючи з 04 березня 2025 року та до досягнення дитиною трьох років - до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

В решті рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: