ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

28 січня 2026 року	Справа № 160/6928/24 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , подана його представником - адвокатом Єрьоміною Вікторією Анатоліївною, у якій позивач просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за весь час затримки за період з 20.02.2023 до 13.03.2024;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за весь час затримки за період з 20.02.2023 до 13.03.2024.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2024 справу № 160/6928/24 передано на розгляд судді Златіна С.В.
Ухвалою від 18.03.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
26.03.2024 надійшов відзив військової частини НОМЕР_1 , у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що наявність підстав для виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням перебувають на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування після поранення, встановлюється з медичних документів, до яких військова частина НОМЕР_1 не має доступу до моменту їх надання військовослужбовцем. 29.09.2023 до військової частини НОМЕР_1 надійшла заява адвоката Мандрика В.В. в інтересах ОСОБА_1 від 15.09.2023 про нарахування та виплату на користь позивача додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за період з 19.02.2023 до 07.08.2023. До заяви було додано копії первинних медичних документів, що підтверджують перебування ОСОБА_1 у цей період на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування у зв`язку з тяжким пораненням. Листом від 10.10.2023 військова частина НОМЕР_1 на вказану заяву повідомила, що додаткову винагороду за період з 20.02.2023 до 13.03.2023 ОСОБА_1 виплачено без його звернень, а за заявою від 15.09.2023 та на підставі наданих документів йому донараховано додаткову винагороду за періоди з 14.03.2023 до 11.04.2023, з 26.04.2023 до 11.05.2023, з 17.05.2023 до 02.06.2023, з 26.07.2023 до 31.08.2023. Як підтверджує позивач у позовній заяві, додаткову винагороду з розрахунку 100000 грн, питання про виплату якої порушувалося у заяві від 15.09.2023, йому виплачено у розмірі 316470,98 грн. На підтвердження цієї обставини позивач надав виписку за картковим рахунком за 27.10.2023. З урахуванням дати отримання військовою частиною НОМЕР_1 заяви від 15.09.2023, порушення строків виплати додаткової винагороди, передбачених п. 8 Розділу І Порядку № 260 та п.п. 5, 6 Окремого доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022, не було. Позивач не додав до позовної заяви доказів надання (направлення) медичних документів за періоди з 14.03.2023 до 11.04.2023, з 26.04.2023 до 11.05.2023, з 17.05.2023 до 02.06.2023, з 26.07.2023 до 31.08.2023 до військової частини НОМЕР_1 раніше, ніж із заявою від 15.09.2023. Причиною виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за вказані періоди після звернення представника позивача від 15.09.2023 є несвоєчасне надання ним первинних медичних документів, які містять відомості про наявність однієї з двох обов`язкових умов для виплати додаткової винагороди, передбачених Постановою КМУ № 168. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає.
12.04.2024 надійшло подане представником позивача клопотання про долучення до матеріалів справи уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про:
- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за весь час затримки за період з 14.03.2023 до 27.10.2023;
- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за весь час затримки за період за період з 14.03.2023 до 27.10.2023.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , виконання службових обов`язків із захисту Батьківщини ОСОБА_1 отримав поранення. У зв`язку з отриманням бойового поранення перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я. У періоди з 14.03.2023 до 11.04.2023, з 26.04.2023 до 11.05.2023, з 17.05.2023 до 02.06.2023, з 26.07.2023 до 31.08.2023 йому не здійснювали виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». 27.10.2023 на рахунок позивача надійшла сума доплати додаткової винагороди у розмірі 316470,98 грн. На заяву представника позивача про нарахування і виплату пкомпенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди за весь час затримки за період з 20.02.2022 по день фактичної виплати додаткової грошової винагороди відповідач листом від 20.02.2024 повідомив про відсутність підстав для нарахування і виплати такої компенсації.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, з урахуванням уточненої позовної заяви, залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків.
18.04.2024 в порядку виконання ухвали від 16.04.2024 надійшла подана представником позивача заява про поновлення строку звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду, позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.06.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 у справі № 160/6928/24 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. У постанові від 26.06.2024 суд апеляційної інстанції зазначив, зокрема, що позивач звернувся до суду в межах шестимісячного строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.
24.07.2024 зазначена справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. На підставі розпорядження в.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 400д від 24.07.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2024 зазначену справу передано на розгляд судді Рянській В.В.
Ухвалою від 29.07.2024 адміністративну справу № 160/6928/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії прийнято до провадження, постановлено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, у тому числі відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалу доставлено до електронного кабінету відповідача 30.07.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Відзив до суду не надійшов. 
11.03.2025 надійшло клопотання ОСОБА_1 , подане його представником, про зупинення провадження у справі на підставі п. 9 ч. 2 ст. 236 КАС України до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 280/8933/24.
Ухвалою від 28.01.2026 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 15.11.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_1 з 20.11.2022 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується записами у його військовому квитку серії НОМЕР_3 .
Представник позивача - адвокат Мандрик В.В. звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою від 15.09.2023, у якій просив у тому числі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 19.02.2023 до 07.08.2023 додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням фактично виплачених сум. У переліку доданих до заяви документів зазначено копії медичної документації (довідки про обставини травми, виписок, епікризів, довідок ВЛК) на підтвердження перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Листом військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2023 № 691/Вих.ЗПІ/483 на звернення адвоката Мандрика В.В. (вх. № 443/ЗПІ від 29.09.2023) було повідомлено, що солдату ОСОБА_1 було нараховано грошову винагороду за періоди лікування з 20.02.2023 до 13.03.2023 відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 . Згідно із заявою представника позивача було проведено перерахунок за періоди лікування з 14.03.2023 до 11.04.2023, з 26.04.2023 до 11.05.2023, з 17.05.2023 до 02.06.2023, з 26.07.2023 до 31.08.2023. З урахуванням наказу № 260 Міністерства оборони України (у довідці ВЛК має бути класифікація тяжкості поранення важке або тяжке) неможливо провести перерахунок за довідкою ВЛК № 1258 від 22.06.2023, виданою військовою частиною НОМЕР_4 .
Відповідно до виписки за картковим рахунком ОСОБА_1 в АТ «УКРСИББАНК» за період з 01.10.2023 до 31.10.2023, позивачу 27.10.2023 проведено зарахування 316470,98 грн, у графі «опис операції» зазначено: «заробітна плата та аванси від В/Ч НОМЕР_1 ».
Представник позивача - адвокат Єрьоміна В.А. звернулася до військової частини НОМЕР_1 із заявою від 16.01.2024, у якій просила нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди за весь час затримки за період з 20.02.2023 по день фактичного нарахування та виплати щомісячної доплати у виді додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, з урахуванням фактично виплачених сум.
Листом військової частини НОМЕР_1 № 691/88 від 20.02.2024 на вказану заяву (вх. № 57/ЗПІ від 01.02.2024) було повідомлено, що на день виключення ОСОБА_1 зі списків військової частини НОМЕР_1 - 03.10.2023 між ним та військовою частиною НОМЕР_1 не існувало спору щодо невиплати додаткової грошової винагороди. Отримавши повний розрахунок при звільнені з військової служби, ОСОБА_1 не заявив про невиплату додаткової грошової винагороди та не здійснив будь-яких активних дій щодо захисту порушеного, на його думку, права. Підстави для застосування положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» відсутні. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Правове регулювання компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати передбачене Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-III від 19.10.2000 (далі також Закон № 2050-III).
Статтею 2 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінет Міністрів України постановою від 21.02.2001 № 159 затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 159 компенсації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (далі також Закон № 2011-XII), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частиною другою цієї статті о складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною третьою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
За змістом частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. 
Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260.
Пунктом 2 Розділу І Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Пунктами 16, 17 Розділу І Порядку № 260 передбачено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України. На період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Законом України від 28.06.2023 № 3161-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» доповнено Закон № 2011-XII статтею 9-2, відповідно до пункту «а» частини першої якої на період дії воєнного стану (особливого періоду) військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Відповідно до абз. 1, 2 п. 1-1 Постанови № 168 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
За змістом пункту 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Відповідно до статті 9 Закону № 2011-XII, Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та постанови № 168 наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 44 затверджено зміни до Порядку № 260, а саме доповнено новим розділом XXXIV, який врегульовує питання виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану (застосовується з 01 лютого 2023 року).
Згідно з пунктом 11 розділу XXXIV Порядку № 260 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку № 260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Пунктом 13 розділу XXXIV Порядку № 260 передбачено, що військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
Отже, одним із видів додаткової винагороди на період дії воєнного стану є додаткова винагорода військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування після тяжкого поранення.
Відповідно до пункту 8 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).
Згідно з пунктом 14 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.
Зі змісту статті 2 Закону № 2050-ІІІ випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).
Періоди перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранення у зв`язку із отриманням тяжкого поранення, за які позивач мав право на виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень, з 14.03.2023 до 11.04.2023, з 26.04.2023 до 11.05.2023, з 17.05.2023 до 02.06.2023, з 26.07.2023 до 31.08.2023 не є спірними, як і та обставина, що додаткову винагороду за вказані періоди виплачено позивачу 27.10.2023 в сумі 316470,98 грн.
Відповідач у відзиві заперечував проти задоволення позову, вказуючи, що виплату додаткової винагороди було здійснено після надання представником позивача із заявою від 15.09.2023, яка надійшла до військової частини НОМЕР_1 29.09.2023, підтверджуючих медичних документів. Зазначив, що до отримання вказаних документів не було можливості встановити наявність підстав для виплати додаткової винагороди.
Відповідно до приписів частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» додаткова винагорода, установлена постановою № 168, входить до складу грошового забезпечення. Встановлені Законом № 2050-ІІІ компенсаційні гарантії у разі несвоєчасної виплати такої винагороди поширюються на спірні правовідносини.
З урахуванням наявності факту порушення відповідачем строку виплати позивачу грошового забезпечення (додаткової винагороди), позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 14.03.2023 до дати виплати грошового забезпечення 27.10.2023.
Згідно зі статтею 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової винагороди, є протиправною.
Виплата компенсації не обумовлюється зверненням із відповідною заявою, натомість обов`язок щодо її виплати виникає у випадку порушення строків виплати доходів та виплати нарахованих доходів.
З огляду на виплату позивачу сум додаткової винагороди з порушенням встановленого строку, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати. Позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати додаткової винагороди, встановленої постановою № 168, за період з 14.03.2023 до дати виплати 27.10.2023, розрахувавши її розмір за методикою відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ.
З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій, докази понесення ним інших судових витрат у справі відсутні, у зв`язку з чим розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової винагороди за періоди з 14.03.2023 до 11.04.2023, з 26.04.2023 до 11.05.2023, з 17.05.2023 до 02.06.2023, з 26.07.2023 до 31.08.2023, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за період з 14.03.2023 до дати виплати 27.10.2023.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової винагороди за періоди з 14.03.2023 до 11.04.2023, з 26.04.2023 до 11.05.2023, з 17.05.2023 до 02.06.2023, з 26.07.2023 до 31.08.2023, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за період з 14.03.2023 до дати виплати 27.10.2023.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 .
Повний текст рішення складено 28.01.2026.

Суддя В.В. Рянська