Справа № 761/41349/16-к
Провадження №1-кп/761/131/2025 

В И Р О К 
іменем України

04 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , 
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 
прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , 
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , 
захисника ОСОБА_14 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду в м. Києві підготовчий розгляд кримінального провадження, відомості про яке, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 42016000000002454 від 20.09.2016 за обвинуваченням 
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Легниця Польщі, громадянки України, з вищою осувітою, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції від № 1689-VII від 07.10.2014),

в с т а н о в и в:
Відповідно до Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Рф та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 N? 337-VIII, збройна агресія Рф проти України розпочалася 20.02.2014, коли були зафіксовані перші випадки порушення Збройними Силами рф, всупереч міжнародно-правовим зобов?язанням рф, порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму.
27.02.2014 збройні підрозділи спеціального призначення Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил рф захопили будівлі Ради міністрів та Верховної Ради АР Крим.
Президент рф, порушуючи як міжнародне право, так і чинну українсько-російську договірно-правову базу, звернувся до Ради Федерації Федеральних зборів рф, яка своєю постановою від 01.03.2014, протиправно легалізуючи ці порушення, надала згоду на використання на території України Збройних Сил рф. Як наслідок, це призвело до збройного захоплення і воєнної окупації невід?ємної частини України - АР Крим та м. Севастополя.
Нелегітимно сформована в умовах російської воєнної окупації виконавча влада АР Крим 16.03.2014 провела псевдореферендум про входження АР Крим та міста Севастополя до складу Російської Федерації. Сумнівні результати «референдуму» не були визнані жодною країною світу, крім Російської Федерації. Це підтверджується Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України».
17.03.2014 Верховна Рада АР Крим, розпущена постановою Верховної 18.03.2014 самозвані представники АР Крим та м. Севастополя підписали з України, всупереч цьому проголосила Крим незалежною державою.
Президентом Рф ОСОБА_16 «Договір про прийняття до Рф Республіки Крим і створення у складі Рф нових суб?єктів». У такий протиправний спосіб відбулася незаконна і поспішна оборудка для того, щоб створити позірність правомірності збройного України. вторгнення Рф та незаконної анексії частини території Приведені факти свідчать про активну підривну діяльність рф та її федеральних органів, яка виражається в окупації території України, що триває до теперішнього часу.
Продовжуючи підривну діяльність проти України, військовослужбовці, співробітники спецслужб, правоохоронних органів та інших органів державної влади Рф утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронні органи та судову систему з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові.
Так, статтею 9 Федерального конституційного закону «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим і утворення у складі Рф нових суб?єктів - Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя» створено суди Рф на території Криму та Севастополя.
Під час зазначених подій, ОСОБА_15 , будучи громадянкою України, мешканкою Автономної Республіки Крим, з власної ініціативи вирішила надати допомогу в проведенні підривної діяльності рф проти України.
Зокрема, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, ОСОБА_15 , займаючи посаду судді Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим (відповідно до постанови Верховної Ради України N? 3620-VI від 07.07.2011), маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту окупації Російською Федерацією території АР Крим та м. Севастополя, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади Російської Федерації, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим та м. Севастополі системи органів державної влади Російської Федерації, у тому числі судової, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов?язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, порушуючи присягу судді, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України упродовж березня - грудня 2014 року, перебуваючи за місцем розташування Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим по вул. Турецька, 21 м. Сімферополь АР Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, продовжила здійснювати правосуддя на підставі ч. 5 ст. 9 «Федерального Конституційного Закону» Рф N? 6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Рф нових суб?єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» до створення та початку діяльності на зазначених окупованих територіях України судів Рф з винесенням рішень за російським матеріальним та процесуальним правом як суддя незаконно створених на тимчасово окупованій території України судових органів Російської Федерації, чим забезпечила посилення тимчасової окупації півострова Крим та функціонування незаконно створеної судової системи країни-агресора.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, упродовж березня - листопада 2014 року, суддя Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим громадянка України ОСОБА_15 , будучи на території АР Крим, з метою мати можливість продовжити надавати допомогу іноземній державі, а саме Російській Федерації, у проведенні підривної діяльності проти України та забезпечити подальшу окупацію території АР Крим, свідомо та умисно підготувала та подала до Вищої кваліфікаційної колегії суддів Рф особисту заяву про рекомендацію на вакантну посаду судді незаконно створеного Центрального районного суду м. Сімферополя Республіки Крим та необхідний для цього пакет документів, передбачений ч. 6 ст. 5 Закону Рф «Про статус суддів в Російській Федерації».
Після цього ОСОБА_15 за власноруч складеною заявою прийняла участь у проведенні конкурсу на заміщення вказаної посади судді Рф на окупованій території АР Крим і подала наступні документи: копію документу, що посвідчує особу претендента як громадянина Російської Федерації; копію документу, підтверджуючого отримання вищої юридичної освіти; копії трудової книжки, інших документів, підтверджуючих трудову діяльність; власноруч заповнені та підписані анкету, яка містить біографічні відомості та відомості про доходи, про майно, яке належить їй на праві власності, та обов?язків майнового характеру, а також відомості про доходи подружжя та неповнолітніх дітей претендента, про майно, яке належить їм на праві власності та обов?язків майнового характеру подружжя та неповнолітніх дітей претендента, чим підтвердила особисту згоду сприяти виконанню функцій представника судової влади країни, яка окупувала АР Крим.
Внаслідок зазначених свідомих та умисних дій ОСОБА_15 , спрямованих на спричинення шкоди суверенітетові та територіальній цілісності України, які виразились у наданні допомоги державним органам Рф у проведенні підривної діяльності проти України та продовженні окупації частини її території, тобто державної зради, за результатами проведеного державними органами Рф конкурсу Указом Президента Рф від 19.12.2014 N? 786 діючий суддя судової влади України, громадянка України ОСОБА_15 призначена на посаду судді Центрального районного суду м. Сімферополя Республіки Крим Російської здійснення правосуддя вже Федерації на окупованій території АР Крим та продовжила Сімферополя Республіки Крим Російської Федерації.
Своїми діями, які виразилися у забезпеченні діяльності на окупованій території України органу судової влади як невід?ємної частини федеральних органів влади Російської Федерації, що в свою чергу призводить до зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові, завдяки чому окупація триває, ОСОБА_15 вчинила державну зраду.
Таким чином,  ОСОБА_15 вчинила державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності: надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції від № 1689-VII від 07.10.2014).
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції від № 1689-VII від 07.10.2014), відповідно до вимог ст.377 КПК України.
Обвинувачена  ОСОБА_15 , будучи належним чином повідомленою про розгляд кримінального провадження відносно неї, відповідно до вимог ст.323 КПК України, в судові засідання не з`явилась, заяв чи клопотань не подавала, показання суду не надавала, у зв`язку з чим судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia) з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.
Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року було задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні № 42016000000002454 від 20.09.2016 відносно  ОСОБА_15 за ч. 1 ст.111 КК України (в редакції від № 1689-VII від 07.10.2014).
Розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених законом, та не суперечить прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, згідно з рішенням якого від 24 травня 2007 року у справі «Да Лус Домингеш Ферейра проти Бельгії» судове засідання за відсутності підсудного не суперечить вимогам ст.6 Конвенції, якщо остання зможе згодом домогтися нового судового рішення за його участю, в якому містилася б оцінка висунутих проти нього обвинувачень за фактичними і юридичними обставинами справи.
Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про те, що обвинувачена  ОСОБА_15 знала про розпочате кримінальне провадженняпроти неї, вона отримала оголошену підозру, повістки про її виклик надсилались захиснику, а інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченої публікувались у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду, була обізнана з усіма своїми правами, у тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду, з дотриманням загальних засад кримінального провадження, вжила необхідні заходи для забезпечення обвинуваченої гарантій: бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку вона розуміє, про характер і підставу обвинувачення; мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати захисника самостійно; бути судженою в її присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного нею захисника, бути повідомленою про це право і мати призначеного захисника безоплатно. Вказані обставини узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.
Отже, суд, на підставі викладеного та враховуючи висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року, та ін., згідно із якими, при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження, зобов`язаний обґрунтувати чи були здійснені всі можливі, передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, дійшов висновку, що обвинувачена ОСОБА_15 скористалась своїми правами на власний розсуд, за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останньої.
Захисник, просив виправдати  ОСОБА_15 , оскільки вважав, що докази сторони обвинувачення ґрунтуються на припущеннях.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження, передбаченого ч. 3 ст. 323 КПК України суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст.2 КПК України, з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом, які вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення.
На підставі ч. 2 ст. 349 КПК України, судом досліджено сукупність доказів, наданих стороною обвинувачення, згідно із якими, повністю підтвердилось висунуте ОСОБА_17 обвинувачення.
Так, відповідно до даних витягу з ЄРДР кримінального провадження № 42016000000002454 від 20.09.2016 на підставі самостійного виявлення слідчим кримінального правопорушення, у т.ч. під час досудового розслідування до ЄРДР внесено відомості щодо ОСОБА_15 про те, що ряд осіб, обіймаючи відповідно до чинного законодавства України посади суддів судів АР Крим та м. Севастополя, нехтуючи ст.ст. 5, 72, 73 Конституції України, п.п. 1, 3, 21 ч. 2 ст. 9, ч. 9 ст. 10 закону України «Про Верховну Раду Автономної Республіки Крим», ч. 3 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 35, ст. 132 Конституції України, п. 2 ч.3 ст. 3, ст.ст. 6, 18. 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум», ст.ст. 6, 6-1 Закону України «Про всеукраїнський та місцеві референдуми», ст.ст. 1, 2, 4,55, 66, 74 Закону України «Про судоустрій та статус суддів України», достовірно знаючи про незаконність дій Верховної Ради АР Крим та Севастопольської міської ради, а також приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації, впродовж березня - квітня 2014 року продовжили свою роботу на посадах суддів судів незаконно створеної Республіки Крим, яка у подальшому увійшла до складу Російської Федерації, чим забезпечили функціонування незаконно створених органів судової влади та сприяли представникам рф : проведенні підривної діяльності на території України. Створення та діяльність на території України органу судової влади іноземної держави призвели до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим, забезпечили належне функціонування незаконних органів законодавчої, виконавчої, судової влади тарологанів.
Згідно даних заяви про вчинення кримінального правопорушення поданої народним депутатом України ОСОБА_18 від 20.10.2014 до Генерального прокурора України, повідомлено зокрема про те, що судді, незаконно, без правової підстави, здійснюють судочинство на території АР Крим.
Згідно даних відповіді заступника Голови Адміністрації Президента України ОСОБА_19 від 20.03.2015 №45-01/135з додатками, згідно із якими надано інформацію щодо призначення (переведення) суддів Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та відповідні примірники Указів Президента України. Зокрема, серед списку осіб, які були призначені (переведені) Указами Президента України на посади суддів Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, під номером 129 наявна інформацію про те, що ОСОБА_15 призначено на посаду судді Центрального районного суду м. Сімферополя АР КримУказом Президента України від 21.06.2006 № 559. 
Згідно даних витягу з Указу Президента України ОСОБА_20 від 21.06.2006 № 559/2006, у місцевому загальному суді на посаду судді Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим, строком на п`ять років призначено ОСОБА_15 .
Згідно даних витягу з Голови Верховної Ради України від 07.07.20011 № 559/2006, у місцевому загальному суді на посаду судді Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим, безстроково призначено ОСОБА_15 .
Згідно даних подання голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_21 від 08.06.2011 №18-1618/11, ОСОБА_15 рекомендовано для обрання на посаду судді Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим безстроково.
Згідно даних, відповіді на запит № 26/3-27027-14 від 03.02.2015, щодо надання відомостей в порядку ст. 93 КПК України, заступником голови ВККС ОСОБА_22 , повідомлено про те, що станом на 16.03.2014 до ВККС звернулось 53 судді місцевих та апеляційних судів із заявами про переведення до інших судів на території України. Серед списку, вказаних суддів, ОСОБА_15 відсутня.
Згідно даних відповіді в.о. голови ДСА України, ОСОБА_23 , ОСОБА_15 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Легниця, Польща.
Знгідно даних відповіді керівника секретаріату Вищої ради юстиції ОСОБА_24 від 12.01.2015 № 112/0/9-15 надано інформацію, щодо суддів місцевих та апеляційних судів, які подали на розгляд до Вищої ради юстиції заяви про звільнення з посад за загальними обставинами. Серед вказаних у відповіді осбі, ОСОБА_15 відсутня.
Згідно даних листа ВККС від 06.10.2015 № 8вк-4067/15, рішенням Комісії від 05 жовтня 2015 року за результатами розгляду матеріалів перевірки, проведеної за Вашим зверненням та зверненнями народного депутата України ОСОБА_25 , голови Верховного Суду України ОСОБА_26 , відкрито дисциплінарну справу, зокрема, стосовно судді Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим ОСОБА_15 .
Згідно даних копії рішення ВККС №3009/дп-15 від 10.11.2015 про направлення до Вищої ради юстиції висновок щодо встановлених Вищою кваліфікаційною комісією суддів України фактів, які свідчать про порушеннями суддями присяги та рекомендувати Вищій раді юстиції розглянути питання про звільнення з посади судді, зокрема, Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим ОСОБА_15 .
Згідно даних витягу з Постанови Верховної Ради України за підписом Голови Верховної ради України ОСОБА_27 від 19.04.2016 № 1197VIII, ОСОБА_15 звільнено з посади судді Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим, у зв`язку з порушенням присяги судді.
Згідно даних копії протоколу огляд інтернет-видань від 07.04.2015 з додатком фото таблицею до нього, складеного старшим слідчим в ОВС СВ управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в судах протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_28 , згідно із якими, на ноутбуці AСER Aspire 5520, через пошукову систему «Google Chrom» здійснено пошук за адресою: http://www/kremlin.ru, після відкриття якої, виявлено, зокрема, указ президента рф №786 від 19.12.2014 «О назначении судей федеральных судов». Оглядом зазначеного указу встановлдено, що ряд суддів АР Крим та м. Севкастополя призначено на посади незаконно створених судів Республыки Крим та міста Севастополя у складі рф , зокрема на посаду «Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим» призначено ОСОБА_15 .
Згідно даних протоколу огляду речей та документів від 10 жовтня 2016 року, з додатками до нього, старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України молодший радник юстиції ОСОБА_28 , знаходячись у робочому кабінеті N? 728 Генеральної прокуратури України за адресою: бульвар Лесі Українки, 26-а, м. Київ, у зв`язку проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні N? 420160000002454, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2016, у відповідності до ст.ст. 100, 104, 105, 106, 223, 237 КПК України провів огляд офіційного сайту Центрального районного суду м. Сімферополя Республіки Крим. Вході якого, було оглянуто сайт «http://centr-simph.krm.sudrf.ru/», яка є офіційною інтернет-адресою Центрального районного суду м. Сімферополя Республіки Крим, та на якому зафіксовано здійснення діяльності суддею Центрального районного суду м. Сімферополя Республіки Крим ОСОБА_15 .
Згідно даних відповіді Міністерства Юстиції України від 21.03.2016 № 2911-0-26-16/12.1, з додатками до нього, у відповідь на лист Генеральної прокуратури України від 23.02.2016 №26/1-163вих-16, зокрема надано копії судових та процесуальних рішень, які підтверджують здійснення діяльності суддею Центрального районного суду м. Сімферополя у Центральному районному суді м. Сімферополя.

Згідно даних, що містяться у листі за підписом т.в.о. начальника Департаменту контррозвідки СБ України ОСОБА_29 від 14.06.16 №2/2/8-22047, згідно із якими, зокрема, ОСОБА_15 станом на 14.06.2016 постійно перебуває на території Автономної Республіки Крим.
Згідно даних протоколу огляду від 02.02.2015, старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_28 , знаходячись у робочому кабінеті N? 296 Генеральної прокуратури України за адресою: вул. Московська, 8, м. Київ, у зв?язку із проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42014000000001732, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.12.2014, у відповідності до ст.ст. 100, 104, 105, 106, 223, 237 КПК України провів огляд інформації, яка міститься на інтернет-сайтах, посилання на які є у зверненні ОСОБА_30 . За результатами огляду, зокрема встановлено що на офіційному сайті вкладці склад суду Центрального районного суду м. Сімферополя, у розділі склад суду міститься інформацію про суддю ОСОБА_15 .
Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом докази щодо обставин вчинених протиправних дій обвинуваченою ОСОБА_15 у їх сукупності, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою. 
Так, статтею 17 Закону України від 23.03.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.) Європейський Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
Судом також враховано правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.
Під час спеціального судового провадження судом вжито заходів про забезпечення доступу обвинуваченої до правосуддя шляхом публікації повісток про виклик в кожне судове засіданні, призначені на 16.01.2017, 14.02.2017, 20.03.2017, 27.04.2017, 24.07.2017, 14.09.2017, 24.11.2017, 24.01.2018, 17.01.2019, 25.03.2019, 22.09.2020, 12.03.2021, 24.06.2021, 31.08.2022, 22.01. 2024, 09.04.2024, 30.04.2024, 25.09.2024, 12.12.2024, 06.06.2025, 25.09.2025, 03.12.2025 в газеті «Урядовий кур`єр» та оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Захисник ОСОБА_14 здійснював активний захист обвинуваченої, брав участь у досліджені письмових доказів сторони обвинувачення, виступав у судових дебатах.
У зв`язку із чим, суд вважає, що в результаті здійснення спеціального досудового розслідування та проведення спеціального судового провадження були дотримані права обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Таким чином, провівши згідно зі ст.337 КПК України судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, вищезазначені безпосередньо досліджені докази, суд визнає належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч. 1 ст.111 КК України (в редакції від № 1689-VII від 07.10.2014), як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності: надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_15 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, характеризуючі дані про її особу, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_15 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, те, що об`єктом вчиненого кримінального правопорушення є основи національної безпеки України та дані про її особу. 
Обставин, які б у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшували покарання та обтяжували покарання у відповідності до ст. 67 КК України обвинуваченої ОСОБА_15 судом не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, наведені вище, дані про особу обвинуваченої, її вік, рід занять, займану посаду, факт зайняття нею посади судді рф на тимчасово окупованій території України, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_15 покарання, передбачене санкцією закону, за яким визнав її винуватою, у виді позбавлення волі на певний строк, з конфіскацією майна, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення й попередження вчинення нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.
Саме таке покарання на переконання суду буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_15 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_15 слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня її фактичного взяття під варту.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_15  визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції від № 1689-VII від 07.10.2014), та призначити їй покарання у виді позбавленні волі на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією майна, належного їй на праві власності.
Строк відбування покарання  ОСОБА_15  рахувати з моменту з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття її під варту. 
Речові докази - зберігати в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, що утримується під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя