Справа № 215/8356/25 
2-а/215/11/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
у складі : головуючого, судді – Коноваленка М.І. 
секретар судового засідання - Коломійчук К.Ю.
позивача - ОСОБА_1 , 
розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 у м. Кривому Розі, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровсько – ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 та просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 897 від 07 жовтня 2025 року якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. 
Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощенного позовного провадження з повідомленням сторін.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вказав наступне вказавши, що провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки він не був належним чином повідомлений, тому як він її не бачив. Більш того, прибувши самостійно до ТЦК 25.09.2025 з приводи отримання відстрочки у зв`язку із зникненням безвісті його батька в ході бойових дій, його було направлено на медичний огляд до ВЛК. Отримавши висновок ВЛК про визнання його обмежено придатним до військової служби прибув до ТЦК, де йому вказали щоб він чекав. Потім представник ТЦК ознайомив його з постановою та заявою про визнання ним вчиненого правопорушення. Він одразу висловив свою незгоду щодо інкримінованого йому правопорушення, але працівник ТЦК повідомив його щоб він поставив підписи про отримання, що він і зробив. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явилися надали до суду відзив на позов, яким заперечують проти заявлених позовних вимог, вказуючи, що ТЦК діяло відповідно ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та пункту 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, процедуру затверджено постановою Кабінету міністрів України від 16 травня 2024 року № 560.
Так, відповідно до запису №10 від 25.09.2025 року в журналі реєстрації зафіксовано прибуття ОСОБА_1 до ТЦК. Саме в цей день, у присутності позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення при цьому йому була надана можливість про ознайомлення з відповідною повісткою та конвертом. Позивач визнав свою винуватість у скоєні ним інкримінованого йому правопорушення про що свідчить підпис у відповідній заяві.
Відповідно до запису №48 від 07.10.2025 року в журналі реєстрації відвідувачів ТЦК ОСОБА_1 прибув на розгляд справи для отримання постанови №897 від 07.10.2025. При цьому ОСОБА_1 було роз`яснено положення ст.283 КУпАП про що свідчить підпис. 
Засобами поштового зв`язку, рекомендованим поштовим відправлення відповідачем було належним чином направлено 03.01.2025 повістку №16641268 на прибуття позивача 16.01.2025 об 09:00год до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних. 23.01.2025 з поштового зв`язку «Укрпошта» до відповідача надійшла довідка про причини повернення/досилання відправлення з позначкою – адресат відсутній за вказаною адресою.
Відповідно до абз.2 пп. 2 п.41 Постанови КБМ №560 – одним із належних підтверджень оповіщення особи про виклик до ТЦК та СП є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку. 16.01.2025 позивач не прибув за викликом до відповідача, та не повідомив про поважність причин не прибуття.
Крім того, позивач прибувши на розгляд справи 07.10.2025 будь – яких клопотань, у тому числі про перенесення розгляду справи не надав. 
Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з ч.1 ст. 5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судом встановлено, що 30 червня 2025 року офіцером відділення військового обліку та бронювання ОСОБА_2 складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України, за порушення вимог Закону України «Про оборону України» та абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадянин зобов`язаний з`являтися за викликом до ТЦК та СП, у зв`язку з неприбуттям військовозобов`язаного ОСОБА_1 16.01.2025 для оформлення військово-облікових документів уточнення даних. Згідно з протоколом повістка №16641268 про необхідність прибуття у визначений день була направлена 03.01.2025 ОСОБА_1 через засоби зв`язку УКРПОШТА. Та 23.01.2025 з поштового зв`язку надійшла довідка з поміткою – адресат відсутній за вказаною адресою. 
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 ухвалено постанову №897 від 07 жовтня 2025 року та накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 грн. у зв`язку з обставинами, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
В оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Так, частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період 
Вказана норма є бланкетною, тому в постанові повинно бути зазначено норму нормативно-правового акта, яку порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Як вбачається із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкриміноване порушення вимог пунктів 23, 34 Постанови Кабінету Міністрів України №560, «…. у разі неприбуття у строк, визначений у повістці до територіального центу комплектування та соціальної підтримки без поважних причин такий громадянин притягається до адміністративної відповідальності.
Так, відповідно до підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
З наданих суду доказів вбачається, що посадовою особою у оскаржуваній постанові інкриміновано позивачу неявку за повісткою (викликом) 16.01.2025 об 09:00год року до відповідного ТЦК та СП для уточнення даних. 
З матеріалів справи, зокрема з оскаржуваної постанови, вбачається, що виклик ОСОБА_1 до відповідача був здійснений засобами поштового зв`язку через АТ «Укрпошта» і повістка була направлена 03.01.2025.
З наданої суду копії конверту про направлення поштового відправлення № 061021937 8087 вбачається, що повістка ТЦК була направлена на адресу позивача 03.01.2025, у розділі «адресат» зазначені прізвище, ім`я, по батькові позивача і його адреса з поміткою, що повістку ТЦК вручити особисто.
Згідно з відміткою на поштовому конверті адресат був відсутній за місцем проживання, що стало підставою повернення поштового відправлення до відповідача 30.05.2025. 
Таким чином, доказів того, що ОСОБА_1 отримав повістку від 03.01.2025 про явку до ТЦК 16.01.2025 за відсутності інформації про час та дату її надходження до поштового відділення матеріали справи не містять.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, виходячи з вищевказаних норм чинного законодавства, постанова від 07.10.2025 року підлягає скасуванню, так як не доведено вчинення ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.2101 КУпАП. 
Суд наголошує, що згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідачем не подано до суду доказів та не зазначено обставин, які безсумнівно підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача викладені в адміністративному позові, та які б дозволили вказати на достовірність обставин, викладених у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а тому будь-які сумніви з приводу наявності вини трактуються на користь особи, відносно якої винесена постанова.
Таким чином, враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку необхідність скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 241-243, 246, 286 КАС України

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1  до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 №897 від 07 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього 17000 грн. штрафу.
Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня складення повного тексту.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 02 лютого 2026 року.

СУДДЯ: