Cправа №991/13164/25
Провадження №11-сс/991/63/26
Суддя-доповідач: ОСОБА_1 

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

12 січня 2026 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_9 та захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26 грудня 2025 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України,

у кримінальному провадженні № 52023000000000600 від 01.12.2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) від 26.12.2025 клопотання задоволено частково. Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосований до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 23.02.2026 включно, але в межах строку досудового розслідування. Визначено підозрюваному ОСОБА_5 заставу у сумі 8 000 000 (вісім мільйонів) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ВАКС. У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчих (детективів), які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні, та прокурорів, які здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва ним за кожною вимогою; 2) не відлучатися із м. Львова (крім необхідності виїзду за межі міста Львова для проїзду до свого місця проживання у місті Львів та в зворотньому напрямку) без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утриматись від спілкування зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а також із іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні - ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 з приводу обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру від 28.10.2025; 5) здати на зберігання до Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 6) носити електронний засіб контролю. Строк дії ухвали в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою - шістдесят днів, до 23.02.2026 включно, але в межах строку досудового розслідування. Строк дії ухвали в частині покладених на підозрюваного обов`язків - два місяці з дня внесення застави, але в межах строку досудового розслідування.
Захисником підозрюваного ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_6 та прокурором САП ОСОБА_9 подано апеляційні скарги на вказане рішення.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на такі обставини.
До клопотання про продовження строку запобіжного заходу частина документів була надана не у повному обсязі, а у формі витягів з документів, а також не надано висновку експертів від 04.02.2025 № 684/1/24 за результатами проведення комісійної судової товарознавчої експертизи - первинної експертизи, на яку посилається детектив у витягах з висновків експертиз, які надані прокурором, що призвело до порушення принципу безпосередності дослідження доказів.
При постановленні ухвали слідчий суддя послався на сукупність зібраних доказів, у тому числі на протоколи, фрагменти яких були додані до клопотання, не дослідивши повністю зміст цих доказів, що призвело до незаконного висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 .
Обґрунтовуючи існування ризику переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя дійшов помилкового висновку, що здача на зберігання до відповідного органу закордонних паспортів для виїзду за кордон, не виключає можливості повторного їх отримання з метою виїзду за кордон, оскільки Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженим постановою КМУ від 07.05.2014 року №152 (в редакції постанови КМУ від 16.11.2016 року №1001) визначено, що громадянин України не може мати більше двох паспортів для виїзду за кордон.
Слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_5 з 2020 року 95 разів не лише виїздив з України а й повертався в Україну, в тому числі 66 разів з 24.02.2022.
При визначенні існування ризику знищити, сховати або спотворити речі і документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчим суддею не враховано, що усі речі і документи, на які посилається слідчий суддя, уже вилучено органом досудового розслідування, що не заперечувалося прокурором у судовому засіданні.
При цьому, ризик нівелюється покладеним на ОСОБА_5 , у разі внесення застави, обов`язком не спілкуватися зі свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні.
Слідчим суддею при визначенні розміру застави не враховано факт накладення арешту на майно підозрюваного та його дружини.
Також, слідчим суддею не враховано, що майно, яке на думку сторони обвинувачення свідчить про майновий стан ОСОБА_5 та змогу виплатити визначену слідчим суддею заставу, є предметом іпотеки, якою забезпечуються зобов`язання ОСОБА_5 за договорами кредиту.
Стороною обвинувачення не надано слідчому судді доказів виплати дивідендів ОСОБА_5 , а тому висновок слідчого судді про можливість отримання дивідендів не підтверджується матеріалами кримінального провадження, а отже є припущенням, на якому не може ґрунтуватися судове рішення.
Слідчий суддя, посилаючись у оскаржуваній ухвалі на наявність у ОСОБА_5 значного впливу на підконтрольних йому осіб, що може використати для приховування своєї злочинної діяльності, порушив принцип невинуватості ОСОБА_5 .
Просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді ВАКС від 26.12.2025 року; скасувати ухвалу слідчого судді ВАКС від 26.12.2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити повністю у задоволенні клопотання детектива про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .
Не оспорюючи висновків слідчого судді щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор САП посилається на такі обставини.
Слідчий суддя дійшов суперечливих висновків щодо необхідності зменшення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, з 15 140 000 грн до 8 000 000 грн, як такого, що зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. 
Майновий стан ОСОБА_5 та пов`язаних із ним осіб свідчить про помірність та можливість підозрюваного внести заставу у розмірі 15 140 000 грн. 
Слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_5 є співзасновником суб`єктів господарювання, які за останні роки господарської діяльності отримували значні доходи, зокрема: ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_4» (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) у період з 2020 по 2024 рр. отримало дохід у розмірі 640 454 500 грн, ПП "ІНФОРМАЦІЯ_5" (код ЄДРПОУ НОМЕР_2) у період з 2020 по 2024 рр. - 67 410 200 грн, ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_6" (код ЄДРПОУ НОМЕР_3) у період 2024 рр. отримало дохід 3 058 500 грн, а тому, будучи співвласником зазначених товариств, та фактично контролюючи інші суб`єкти господарської діяльності (зокрема ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_7»), ОСОБА_5 має змогу забезпечити внесення застави вказаними підприємствами навіть без механізму виплати дивідендів, оскільки діючий КПК України містить заборону внесення застави лише підприємствами державної та комунальної форм власності.
Слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_5 є бенефіціаром іноземних компаній, зокрема: ІНФОРМАЦІЯ_8); ІНФОРМАЦІЯ_9), від яких може отримувати доходи. 
Також не взято до уваги можливість внесення застави іншими особами, пов`язаними із підозрюваним, зокрема родинними відносинами. Так, ОСОБА_21 є неповнорідною сестрою ОСОБА_5 , яка у період 2016-2024 років отримувала доходи в ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_10», ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_11», ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_12», ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_13», є власником компаній, що отримують підряди щодо будівництва в ІНФОРМАЦІЯ_14, КП «ІНФОРМАЦІЯ_15», а тому має можливість внести заставу у розмірі 15 140 000 грн за підозрюваного.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді ВАКС від 26.12.2025 у частині визначення розміру застави. У цій частині постановити нову ухвалу, якою одночасно визначити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді застави в розмірі 15 140 000 грн, в іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.
У своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6  зазначає таке.
Прокурором викривлено підстави для оскарження судового рішення, а апеляційну скаргу подано не з підстави, передбаченої ч.1 ст. 409 КПК України.
Стороною обвинувачення не надано доказів виплати дивідендів ОСОБА_5 . 
Стороною обвинувачення у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу не зазначено викладених у апеляційній скарзі прокурора обставин про можливість ОСОБА_5 без виплати дивідендів забезпечити внесення застави підконтрольними підприємствами, а слідчим суддею не досліджено цих обставин. 
Зазначення стороною обвинувачення, що ОСОБА_5 є бенефіціаром іноземних компаній, слугувало як обґрунтування активної участі ОСОБА_5 у веденні бізнесу за кордоном, що на думку прокурора підсилювало ризик виїзду підозрюваного за кордон та помірність раніше визначеної застави. 
При цьому, прокурором не надано докази, які б підтверджували факт отримання ОСОБА_5 доходу від зазначених у апеляційній скарзі іноземних компаній.
Орієнтиром для визначення розміру застави ОСОБА_5 має слугувати саме його майновий стан, а не майновий стан осіб, з якими він пов`язаний родинними відносинами. Крім того, прокурором не надано жодного доказу можливості внесення застави за підозрюваного особою, яка пов`язана з ОСОБА_5 родинними відносинами.
Висновки слідчого судді щодо наявності обґрунтованої підозри та продовження існування ризиків є безпідставними.
Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора.
Захисники підозрюваного ОСОБА_5 - адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у запереченнях на апеляційну скаргу прокурора посилаються на такі обставини. 
Апеляційною скаргою прокурора не розкрито в чому саме полягає наявна, на його думку, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Доводи про участь ОСОБА_5 у господарських товариствах та вибіркові відомості про результати господарської діяльності таких товариств самі по собі не вказують на наявність у ОСОБА_5 фінансової можливості внести заставу у розмірі, який просить прокурор. 
Посилання прокурора на можливість підозрюваного визначати напрямки фінансово-господарської діяльності товариств притаманна не ОСОБА_5 як співзасновнику, а керівним органам товариств.
Відсутність відомостей про отримання саме ОСОБА_5 доходів від діяльності цих товариств у поєднанні з припущеннями прокурора про можливість ОСОБА_5 внести заставу, вказують на узгодженість висновків суду з фактичними обставинами справи, в розрізі доводів скарги прокурора.
Внесення підозрюваним ОСОБА_5 застави у розмірі, визначеному слідчим суддею, дотримання підозрюваним обов`язків, покладених на нього, свідчить про досягнення дієвості вказаного кримінального провадження.
Просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги сторони захисту та заперечили проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, прокурор САП ОСОБА_9 підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 .
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 , його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , прокурора САП ОСОБА_9 , перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі є необґрунтованими.
Апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення (п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України). 
Пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду (ч. 1 ст. 117 КПК України).
Із матеріалів справи вбачається, що захисником підозрюваного ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_6 апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді ВАКС від 26.12.2025 направлено на електронну пошту Апеляційної палати ВАКС 07.01.2026, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження, оскільки останнім днем такого оскарження було 31.12.2025.
Отримання захисником копії ухвали слідчого судді 05.01.2026 свідчить, що на момент спливу строку апеляційного оскарження, адвокат не була обізнана з мотивами оскаржуваного рішення, що перешкодило обґрунтувати вимоги апеляційної скарги та подати її у встановлений законом строк.
А тому, колегія суддів вважає, що наявні поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим, строк на оскарження ухвали слідчого судді слід поновити. 
У цьому провадженні встановлено такі обставини.
Детективами Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52023000000000600 від 01 грудня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 368 КК України.
У межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.
Ухвалою слідчого судді ВАКС від 30.10.2025, яка залишена без змін ухвалою Апеляційної палати ВАКС від 20.11.2025, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28.12.2025 включно. Визначено заставу у розмірі 5000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 15 140 000,00 грн, у випадку внесення якої на підозрюваного ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки: (1) прибувати до слідчих (детективів), які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні, та прокурорів, які здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва ним на першу вимогу; (2) не відлучатися із м. Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду; (3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; (4) утриматись від спілкування зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а також із іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні - ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 з приводу обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру від 28.10.2025; (5) здати на зберігання до Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; (6) носити електронний засіб контролю.
22 грудня 2025 року детектив НАБУ звернувся до слідчого судді ВАКС з клопотанням, погодженим прокурором САП, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .
Частково задовольняючи клопотання детектива, слідчий суддя дійшов до таких висновків: на вказаній стадії досудового розслідування наявні достатні докази для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України; враховуючи наявність паспортів громадянина України для виїзду за кордон, значну кількість перетинів державного кордону України, досвід перебування за кордоном, майновий стан ОСОБА_5 та його близьких осіб (дружини ОСОБА_22 ), суворість можливого покарання ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду продовжує існувати; у зв`язку з взаємообумовленістю дій між підозрюваним ОСОБА_5 та іншими особами, які можуть бути причетні до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, зважаючи на обґрунтованість підстав вважати про наявність у підозрюваного зв`язків серед працівників та керівного складу Адміністрації ІНФОРМАЦІЯ_16, ДЗ ІНФОРМАЦІЯ_16, підозрюваний безпосередньо або опосередковано через інших осіб може впливати на свідків/інших підозрюваних у кримінальному провадженні з метою зміни ними своїх показань/відмови від дачі показань, схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді задля уникнення/мінімізації можливої кримінальної відповідальності; досудове розслідування не завершено, стороною обвинувачення не здобуті всі докази, які мають значення для досудового розслідування, а тому ОСОБА_5 може вдатись до знищення чи спотворення речей та документів, які мають значення для досудового розслідування; зважаючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого в умовах дії в Україні воєнного стану, беручи до уваги специфіку інкримінованого ОСОБА_5 злочину, наявність ризиків, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не здатне забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам; застава у розмірі що становить 8 000 000, 00 грн, з урахуванням майнового стану підозрюваного ОСОБА_5 , зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення, не є завідомо непомірною для останнього, здатна забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти ризикам, встановленим слідчим суддею.
Вказані висновки слідчого судді відповідають положенням закону та встановленим обставинам.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах поданих апеляційних скарг.
Частиною 3 ст. 197 КПК України визначено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. 
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Поняття обґрунтованої підозри та чіткі критерії її оцінки у національному законодавстві не визначені, однак воно висвітлене у практиці Європейського суду з прав людини (далі -ЄСПЛ), що підлягає застосуванню українськими судами.
Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях під обґрунтованою підозрою розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що необхідні для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення особі обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах провадження для обмеження прав осіб.
Отже, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, та які не повинні бути переконливими в тій мірі, щоб звинуватити особу у його вчиненні, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування. Таким чином, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих стороною обвинувачення доказів тих самих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011).
Від фактів, які є причиною виникнення підозри не вимагається такого ж рівня переконливості, як від тих, що є необхідними для висунення обвинувачення чи обґрунтування обвинувального вироку. Крім того, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» є найнижчим стандартом доказування в кримінальному процесі та не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення та не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Отже, оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя повинен керуватись стандартом доказування «обґрунтована підозра», який є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», що застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зауважує, що слідчий суддя повинен встановити, чи містить кримінальне провадження на вказаній стадії досудового розслідування достатньо доказів, щоб поєднати особу підозрюваного з вчиненим злочином, що могло б переконати об`єктивного спостерігача.
Пов`язаність ОСОБА_5 з інкримінованим йому злочином підтверджується такими долученими до клопотання доказами, зокрема:
- протоколом огляду вмісту мобільного телефону ОСОБА_5 від 26- 27.03.2024;
- протоколом огляду речей, а саме робочих блокнотів ОСОБА_23 від 20.02.2025;
- протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 24.01.2025;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_24 від 05.12.2024;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_23 від 10.06.2024;
- протоколами огляду вмісту мобільного телефону ОСОБА_11 від 08.10.2025, із яких убачається, що учасники чату «ІНФОРМАЦІЯ_3» вели спільний облік інвестицій «ОСОБА_5» ( ОСОБА_5 ), витрат на дрони, а також інших витрат;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_25 від 06.03.2025;
- протоколами допиту свідка ОСОБА_26 від 15.03.2024 та 24.05.2024;
- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.05.2024;
- висновком від 01.07.2025 №263/1/25 за результатами проведення додаткової комісійної судової товарознавчої експертизи, яка визначає ринкову вартість ІНФОРМАЦІЯ_17», за договором НОМЕР_4
- протоколом огляду банківських виписок ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_18», ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_19», ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_20» від 21.05.2025;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_27 від 14.10.2025;
- висновком від 20.10.2025 № 2433-25 за результатами проведення судової економічної експертизи, яка встановила розмір збитків, завданих укладенням договору № ІНФОРМАЦІЯ_21 відповідно до якого розрахунок економічного показника майнової шкоди (збитки, різниця між фактичною та ринковою вартістю), а саме різниця між вартістю ІНФОРМАЦІЯ_22 та вартістю аналогічної кількості ІНФОРМАЦІЯ_23), розрахунково підтверджується. Встановлений протоколом огляду від 12.08.2025 розрахунок економічного показника майнової шкоди (збитки, різниця між фактичною та ринковою вартістю) у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_24, а саме різниця між вартістю ІНФОРМАЦІЯ_22 та вартістю аналогічної кількості ІНФОРМАЦІЯ_25, за цінами, визначеними у висновку експертів № 263/1/25 від 01.07.2025, розрахунково підтверджується;
- висновком від 01.07.2025 № 262/1/25 за результатами проведення додаткової комісійної судової товарознавчої експертизи, яка визначає ринкову вартість ІНФОРМАЦІЯ_26
- копіями документів ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_18» з постачальниками-нерезидентами ІНФОРМАЦІЯ_27
- висновком від 21.10.2025 № 2434-25 за результатами проведення судової економічної експертизи, яка встановила розмір збитків, завданих укладенням договору № 363-10 від 05.09.2023;
- протоколом огляду від 04.02.2025 щодо пов`язаності між собою підконтрольних ОСОБА_5 суб`єктів господарювання, відповідно до якого встановлено, що у період з 25.01.2023 по 25.04.2023 єдиним власником ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_28» був ОСОБА_5 . З 25.04.2023 єдиним засновником ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_28» є ОСОБА_14 . 26.01.2023, через 2 дні після направлення ІНФОРМАЦІЯ_14 до ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_18» запиту на комерційну пропозицію щодо постачання ІНФОРМАЦІЯ_29 основний вид діяльності (КВЕД) товариства змінився з «80.10 - діяльність приватних охоронних служб» на «46.90 - Неспеціалізована оптова торгівля». Встановлено пов`язаність між ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_18» та низкою інших учасників процедур закупівель ІНФОРМАЦІЯ_30 в 2023, проведених ІНФОРМАЦІЯ_14. Зокрема: син ОСОБА_28 - ОСОБА_5 виступав разом із ОСОБА_15 (учасниця закупівлі ІНФОРМАЦІЯ_29) представником за довіреністю від 01.12.2023, виданою ОСОБА_29 ; ОСОБА_5 та його неповнорідна сестра - ОСОБА_30 , а також ОСОБА_14  тривалий час одержували доходи від ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_10» (учасник закупівель ІНФОРМАЦІЯ_30 ІНФОРМАЦІЯ_31); працівниця ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_18» ОСОБА_17 , а також учасниця процедур закупівель ІНФОРМАЦІЯ_30 ОСОБА_15 , протягом 2023-2024 років отримували доходи від ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_32» (учасник закупівлі ІНФОРМАЦІЯ_33);
- протоколом огляду вмісту ноутбуку ОСОБА_11 від 29.03.2025, яким підтверджується фактичний контроль та управління діяльністю працівниками групи компаній, підконтрольних ОСОБА_5 (управління банківськими рахунками, ЕЦП, первісні бухгалтерські документи тощо) щодо юридичних осіб ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_18», ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_19», ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_20», ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_10», ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_32» та іншими, в тому числі нерезидентами;
- протоколом огляду інформації операторів телекомунікаційного зв`язку від 13.06.2025, що підтверджує телефонні з`єднання та перетини місцезнаходжень працівників ДЗ ІНФОРМАЦІЯ_16, ОСОБА_5 з ОСОБА_19 , ОСОБА_23 , ОСОБА_31 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_32 від 10.06.2024;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_33 від 10.06.2024;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_34 від 27.11.2024;
- протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 14.02.2025, згідно з яким підтверджується скерування запитів ДЗ ІНФОРМАЦІЯ_16 на конкретні компанії, та надання таких вказівок керівництвом ДЗ ІНФОРМАЦІЯ_16;
- протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 07.01.2025, яким підтверджується, що саме вказівки щодо скерування запитів на конкретних постачальників надходили від керівництва ДЗ ІНФОРМАЦІЯ_16, зокрема від ОСОБА_19 та ОСОБА_33 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_35 від 27.11.2024;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 23.05.2024.
З огляду на викладене, на указаній стадії досудового розслідування наявні достатні докази для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, а тому колегія суддів вважає неспроможним твердження в апеляційній скарзі захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 .
Посилання в апеляційній скарзі захисника на порушення принципу безпосередності дослідження доказів слідчим суддею під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, у зв`язку із поданням детективом витягів документів колегія суддів не бере до уваги.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 184 КПК України до клопотання про застосування запобіжного заходу додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
Частинами 1, 2 ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положення частини 2 ст. 99 КПК України передбачає, що до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати крім іншого складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.
Відповідно до ч. 6 ст. 99 КПК України сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право надати витяги, компіляції, узагальнення документів, які незручно повністю досліджувати в суді, а на вимогу суду - зобов`язані надати документи у повному обсязі.
Отже, законом передбачено для сторони кримінального провадження можливість надавати суду витяги з документів, та не встановлено обов`язку суду вимагати надання документів у повному обсязі.
Верховний Суд у постанові від 24 листопада 2020 року (справа № 481/227/18) зазначив, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.
А відтак, надання стороною обвинувачення, яка є самостійною у своїй процесуальній діяльності, копій витягів документів, які були досліджені слідчим суддею та покладені в основу прийнятого рішення, ніяким чином не призвело до порушення принципу безпосередності дослідження доказів та до помилковості висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, що свідчить про неспроможність доводів апеляційної скарги захисника в цій частині.
Встановлюючи продовження існування ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду слідчим суддею правильно враховано: 1) тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання; 2) наявність у ОСОБА_5 паспортів громадянина України для виїзду за кордон (НОМЕР_5 від 28.03.2018 зі строком дії до 28.03.2028 та НОМЕР_6 від 09.05.2023 зі строком дії до 09.05.2033) та можливість отримання нових; 3) численну кількість перетинів державного кордону, зокрема у період з 21.10.2020 по 21.10.2025 - дев`яносто сім разів у напрямку виїзд, з них шістдесят шість разів після 24.02.2022; 4) досвід перебування за кордоном у зв`язку з такою кількістю виїздів за межі України; 5) достатній майновий стан ОСОБА_5 та його близьких осіб (дружини ОСОБА_22 ) для забезпечення можливості переховування підозрюваного.
Відтак, посилання у апеляційній скарзі захисника на неврахування слідчим суддею численних перетинів підозрюваним державного кордону України не тільки у напрямку виїзд, а й у напрямку в`їзд, а також відсутності можливості у ОСОБА_5 мати більше двох паспортів громадянина України для виїзду за кордон є безпідставним, оскільки вказані обставини не спростовують наявність інших обставин, які підтверджують продовження існування ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду.
При встановленні ризику знищення, приховування або спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин розслідуваних кримінальних правопорушень, слідчий суддя взяв до уваги, що досудове розслідування наразі не завершено, стороною обвинувачення не здобуті всі докази, які мають значення для досудового розслідування, а також характер вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , зокрема той факт, що саме за вказівкою ОСОБА_5 , ОСОБА_20 надавав вказівки підпорядкованим йому працівникам щодо складання та надсилання комерційних пропозицій по постачанню ІНФОРМАЦІЯ_30 від імені підконтрольних ОСОБА_5 компаній на адресу ДЗ ІНФОРМАЦІЯ_16, що ОСОБА_5 дав ОСОБА_20 вказівку щодо зміни директора та бенефіціарного власника ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_18» на підконтрольну ОСОБА_5 особу - ОСОБА_14 , і саме за вказівкою ОСОБА_5 . ОСОБА_20 організував придбання та перереєстрацію на підконтрольних осіб ряду суб`єктів господарської діяльності для їх залучення у ланцюзі постачання ІНФОРМАЦІЯ_30 для ДЗ ІНФОРМАЦІЯ_16, та забезпечив надання вказаним юридичним особам ознак суб`єктів господарювання реального сектору економіки.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає неспроможним твердження апеляційної скарги захисника про відсутність ризику знищення, приховування або спотворення речей чи документів. При цьому колегія суддів звертає увагу, що на спростування цих обставин доводів у апеляційній скарзі не наведено.
Згідно зі сталою судовою практикою (постанови ВП ВС від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, від 22.01.2019 у справі № 800/454/17 та від 03.06.2021 у справі № 11-396сап20), а також практикою ЄСПЛ (рішення у справі «Ringvold v. Norway») гарантована п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме в кримінально-правовому сенсі.
А тому, висновок слідчого судді, що ОСОБА_5 має значний влив на підконтрольних йому осіб, що може використати для приховування своєї злочинної діяльності, не є висновком слідчого судді про будь-чию винуватість та не порушує презумпцію невинуватості.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
У рішенні у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зазначено, що гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, має на меті забезпечити не відшкодування будь-яких збитків, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні.
У справі «Гафа проти Мальти» у рішенні ЄСПЛ наголосив, що розмір застави має визначатися з урахуванням матеріального становища обвинуваченого. Якщо особа залишається під вартою через неспроможність внести визначену суму, це свідчить про те, що національні органи не забезпечили ефективну реалізацію права на свободу. Непомірна застава фактично стає продовженням арешту. Суд зобов`язаний проявляти «особливу ретельність» під час визначення суми, щоби право на звільнення під заставу не було ілюзорним.
У рішенні «Мангурас проти Іспанії» (п. 78, 820) ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути врахована наявність грошових засобів у обвинуваченого.
Слідчим суддею при зменшенні розміру застави з 15 140 000 грн до 8 000 000 грн враховано майновий стан підозрюваного та його дружини, зокрема :
- ОСОБА_5 на праві власності належить: два нежитлових приміщення загальною площею 12,2 кв. м, машиномісце площею 15,9 кв. м, квартира у м. Львові площею 123,5 кв. м, 1/5 частина квартири у м. Львові площею 49,3 кв. м, земельна ділянка площею 0,12 га та автомобіль Audi SQ8, 2020 року випуску;
- дружині ОСОБА_5 - ОСОБА_22 належать на праві власності нежитлові приміщення площею 2,6 кв. м у м. Львові, квартира, площею 70,3 кв. м у м. Львові, машиномісце площею 20,2 кв. м, автомобіль LEXUS NX300, 2019 року випуску,
- офіційний дохід за період з 1998 - 2025 рік, підозрюваного ОСОБА_5 склав 15 655 348 грн, його дружини - 853 098 грн, а також той факт, що ОСОБА_5 є співзасновником ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_10», ПП «ІНФОРМАЦІЯ_34», ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_6», ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_35», ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_36».
Відповідно до пп. 14.1.49. ПКУ дивіденди - це платіж, що здійснюється юридичною особою, в тому числі емітентом корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів чи інших цінних паперів, на користь власника таких корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів та інших цінних паперів, що засвідчують право власності інвестора на частку у активах емітента, у зв`язку з розподілом частини його прибутку, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку.
Згідно з ст. 26 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" виплата дивідендів здійснюється на підставі рішення загальних зборів учасників товариства, пропорційно до розміру часток засновників.
Слушним є посилання у апеляційній скарзі захисника, щодо відсутності у матеріалах кримінального провадження доказів виплати дивідендів підозрюваному ОСОБА_5 , а прокурором не долучено до апеляційної скарги таких доказів на спростування вищевказаного.
Однак, при цьому, сама можливість отримання ОСОБА_5 дивідендів від значної кількості юридичних осіб, співзасновниками яких є підозрюваний, не спростована стороною захисту, а тому не стверджує відсутність їх виплати. 
Окрім того, накладений арешт на майно підозрюваного та його дружини не позбавляє таке майно економічної цінності, не припиняє права власності та не виключає можливості внесення застави іншою особою.
При визначенні розміру застави слідчий суддя дав оцінку майновому та сімейному стану підозрюваного, обставинам кримінального правопорушення, зокрема і укладеному договору іпотеки. 
А відтак, взявши до уваги наявність договору іпотеки, майновий стан підозрюваного та його дружини, не внесення застави у попередньо визначеному розмірі, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності зменшення розміру застави та визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 5000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який не буде непомірним для підозрюваного. 
Посилання прокурора у апеляційній скарзі на майновий стан неповнорідної сестри підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_21 , яка у період 2016-2024 років отримувала доходи в ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_10», ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_11», ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_12», ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_13», є власником компаній, що отримують підряди щодо будівництва в ІНФОРМАЦІЯ_14, КП «ІНФОРМАЦІЯ_15», а тому має можливість внести заставу у розмірі 15 140 000 грн за підозрюваного, колегія суддів вважає помилковим.
Як убачається із інформаційної довідки щодо доходів ОСОБА_31 за період із 1998 по 2023 рік дохід останньої склав 5 116 624 грн (т. 2 а. с. 76), що не підтверджує посилання прокурора на її спроможність внести заставу за підозрюваного у розмірі 15 140 000 грн.
Інших переконливих доказів на спростування висновків слідчого судді в частині необхідності зменшення розміру застави підозрюваному прокурором не надано.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 407 КПК України визначено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Відтак, колегія суддів приходить до переконання про необґрунтованість доводів апеляційних скарг, а тому такі слід залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст. ст. 395, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити захиснику підозрюваного ОСОБА_5 - адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26 грудня 2025 року.
Апеляційні скарги прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_9 та захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26 грудня 2025 року - без змін.
Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий суддя      ОСОБА_1 

Судді         ОСОБА_2       

ОСОБА_3