ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
20.01.2026	Справа № 910/11961/25	
Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/11961/25
За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" (45606, Волинська обл., Луцький р-н, с. Рованці, вул. Промислова, 5А, ідентифікаційний код юридичної особи 31496816) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАКТ" (03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 16, ідентифікаційний код 32523913)
про стягнення 197 032,02 грн, 

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАКТ" про стягнення збитків за договором купівлі-продажу № 0610/995947 від 06.10.2023 у розмірі 197 032,02 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.12.2025 позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАКТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" збитки у розмірі 197 032,02 грн. 
05.01.2026 через підсистему «Електронний суд» позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №910/11961/25. У поданій заяві позивач просить суд покласти на відповідача 39 364,00 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в межах розгляду даної справи.
06.01.2026 через підсистему «Електронний суд» відповідачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №910/11961/25. У поданій заяві позивач просить суд покласти на відповідача 30 000,00 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в межах розгляду даної справи.
07.01.2026 через підсистему «Електронний суд» відповідачем подані заперечення проти заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2026 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/11961/25.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/11961/25, суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи, що розгляд справи № 910/11961/25 здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за необхідне розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення в справі № 910/11961/25 без виклику сторін.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1-3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Враховуючи викладені вимоги Господарського процесуального кодексу України, оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів - не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.
Водночас у даному випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому, з огляду на розгляд справи № 910/11961/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, вказаний строк обчислюється з урахуванням дати отримання стороною копії рішення суду.
У позовній заяві позивач повідомив, що керуючись ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, становить 28 776,00 гривень.
Керуючись абз. 2 ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, позивач заявив, що такі докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції.
10.12.2018 року між адвокатом Дей М.І. та ТОВ «Волинь-зерно-продукт» було укладено договір про надання правової допомоги №1012/30419 (далі - договір).
Відповідно до п. 1.2 договору адвокат надає клієнту консультаційні та юридичні послуги для захисту його інтересів у господарських справах у судах всіх інстанцій, включно з Верховним Судом, незалежно від процесуального статусу (позивач, відповідач, третя особа, заявник, скаржник тощо).
Пунктом 4.2. договору визначено, що за правову допомогу, передбачену в п. 1.2. договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору.
У додатку №13 від 27.05.2025 року до договору про надання правової допомоги №1012/30419 від 10.12.2018 року сторонами визначено, що адвокат надає клієнту юридичні послуги за гонорар (винагороду), в розрахунку 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік (1 514,00 гривень (=3 028*50%) за 1 годину роботи адвоката). Послуги включають аналіз договірних відносин, консультації, вивчення нормативної бази, підготовку та подання процесуальних документів, супровід справ у суді всіх інстанцій, а також інші дії, необхідні для захисту інтересів клієнта. (п.2 додатку № 13 до договору).
Окрім основної винагороди, клієнт сплачує адвокату гонорар успіху в розмірі 5 % від стягнутої суми. Додатково відшкодовуються витрати, пов`язані з наданням послуг (судовий збір, експертизи, поштові витрати тощо). Оплата здійснюється протягом 5 банківських днів з моменту набрання законної сили рішенням суду. Послуги вважаються наданими після підписання акта приймання-передачі (п.3 - 6 додатку № 13 до договору).
30.12.2025 року між ТОВ «Волинь-зерно-продукт» та адвокатом Дей М.І. підписано акт приймання-передачі наданих послуг у справі №910/11961/25, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг становить 39 364,00 грн.
Так, позивачем на підтвердження обсягу та вартості правничої допомоги надано:
- договір про надання правової допомоги №1012/30419 від 10.12.2018 року;
- додаток №13 від 27.05.2025 року до договору про надання правової допомоги №1012/30419 від 10.12.2018 року;
- опис наданих послуг у справі №910/11961/25 станом на 30.12.2025 року;
- акт приймання-передачі наданих послуг від 30.12.2025 року;
- рахунок №13 від 30.12.2025 року на суму 39 364,00 грн.
Так, дослідивши наявні матеріалах справи акт приймання-передачі наданих послуг від 30.12.2025 року, суд вважає за необхідне зазначити, що така послуга, як «аналіз ухвали суду про відкриття провадження, визначення процесуальної тактики, контроль процесуальних строків, надання рекомендацій клієнту щодо подальших дій» не є обов`язковою, а тому представником позивача безпідставно заявлено до стягнення 3 028,00 грн.
Більше того, така послуга, як «інші дії, необхідні для належного супроводу та захисту прав і законних інтересів клієнта» не є обов`язковою, а тому представником відповідача безпідставно заявлено до стягнення 3 028,00 грн.
Також, судом враховано, що у постанові Верховного Суду від 02.02.2024 року у справі №910/9714/22 висловлено правову позицію про те, що заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною, у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). 
Суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Суд наголошує на тому, що складність справи не полягає в ціні позову, а у категорії спору, а також у затрачених часі та зусиллях.
Крім того, судом враховано, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача.
Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 30.01.2023 у справі №910/7032/17.
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Таким чином, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для вирішення спору, суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, предметом позову, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідає критерію розумності та їх стягнення у повному обсязі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.
З огляду на усі вищевикладені обставини, враховуючи заперечення відповідача проти заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у даній справ, господарський суд, керуючись внутрішнім переконанням, визнає, що співмірними та пропорційними є витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000,00 грн, які і покладаються на позивача, у зв`язку з чим заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" про відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/11961/25 підлягає частковому задоволенню відповідно до п.3 ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. 123, 126, 129, 221, 244 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/11961/25 задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАКТ" (03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 16, ідентифікаційний код 32523913) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" (45606, Волинська обл., Луцький р-н, с. Рованці, вул. Промислова, 5А, ідентифікаційний код юридичної особи 31496816) витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.
3. У задоволенні заяви у решті суми витрат на правову допомогу відмовити.
4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.
Додаткове рішення складено 20.01.2026

Суддя І.О. Андреїшина