ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 703/2801/25		
Провадження № 22-ц/821/46/26		
Категорія: 304000000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Василенко Л. І.,
суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М., 

учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут»,
відповідач –  ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

в с т а н о в и в :

Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог

15.05.2025 ТОВ «Черкасиенергозбут» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Черкасиенергозбут» є постачальником універсальних послуг на території Черкаської області згідно абз. 3 п. 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» та додатку 3 до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території».
Відповідно до п. 7 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 та Правилами роздрібного ринку електричної енергії визначено загальне правило, за яким договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором, до якого приєднується споживач.
Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщено в електронній формі на офіційному сайті.
ОСОБА_1 приєдналась до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщеного на офіційному сайті ТОВ «Черкасиенергозбут» шляхом споживання електричної енергії та оплати за вказану електричну енергію, внаслідок чого за об`єктом побутового споживача за адресою: АДРЕСА_1 , було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Місце проживання та реєстрації ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , підтверджується Довідкою № 01-16/2181 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданою відділом органу реєстрації Виконавчого комітету Смілянської міської ради 19.12.2024.
Право власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 408589786 від 18.12.2024.
Вказує, що плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем, в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.
ТОВ «Черкасиенергозбут» виконало взяті на себе зобов`язання з постачання електричної енергії за адресою об`єкта побутового споживача, проте боржник всупереч умовам Договору та Правил роздрібного ринку електричної енергії не виконав взяті на себе зобов`язання та не здійснив оплату спожитої електричної енергії.
За період з 01.02.2024 по 30.09.2024 включно ОСОБА_1 спожила електричну енергії обсягом 3774 кВт на загальну суму 15680,40 грн, проте за вказаний період здійснила оплату за спожиту електричну енергію у розмірі 583,44 грн.
Станом на момент подачі позову у боржника ( ОСОБА_1 ) наявна заборгованість перед заявником за спожиту електроенергію, що становить - 15096,96 грн.
Зазначається, що на підставі п. 5 та п. 10 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР, а саме - ПАТ «Черкасиобленерго», а відтак всі розрахунки з побутовими споживачами в тому числі з боржником, заявник здійснює на підставі даних отриманих від ПАТ «Черкасиобленерго».
З метою підтвердження обсягів споживання та розподілу електричної енергії заявник звернувся до оператора системи розподілу - ВСП «Смілянські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго» з листом вих. № 02Ц-531-2025 від 26.03.2025.
Листом вих. № 287/27/2025 від 03.04.2025 оператор системи розподілу - ВСП «Смілянські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго» підтвердив, що ОСОБА_1 дійсно у період з 01.02.2024 по 30.09.2024 включно спожила електричну енергію в обсязі 3774 кВт. год. 
Вказує, що вищевказані докази та обставини підтверджують той факт, що боржник дійсно споживав електричну енергію у вказаний вище період, проте не здійснив оплату за таку електричну енергію, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 15096,96 грн.
26.03.2025 ОСОБА_1 було надіслано вимогу № 02Ц- 523-2025 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію разом з рахунком за електроенергію за лютий 2025 року на загальну суму 15096,96 грн, що підтверджується інформацією з офіційного сайту «Укрпошта», а саме що поштове відправлення № 0505278716796, вручене адресату.
06.08.2024 ОСОБА_1 було направлено попередження про припинення постачання електричної енергії з 28.08.2024.
Попередження боржнику було направлено листом з описом про вкладення через послугу Укрпошта, що підтверджується реєстром згрупованих відправлень від 05.08.2024, описом про вкладення та квитанцією про оплату поштових відправлень.
Так як відповідачем не було сплачено заборгованості за спожиту електричну енергію відповідно до направленого попередження, 27.08.2024 Смілянський ЦОС ТОВ «Черкасиенергозбут» направив до ВСП «Смілянські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго», як оператора системи розподілу, реєстр – скорегований споживачів, яким необхідно припинити електроживлення з 28.08.2024.
25.09.2024 за №1538/27/2024 ВСП «Смілянські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго», надала до Смілянського ЦОС ТОВ «Черкасиенергозбут» реєстр щодо споживачів постачальника ТОВ «Черкасиенергозбут», який припиняє електроживлення 24.09.2024.
Відповідно до наданого реєстру ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , було припинено постачання електричної енергії у зв`язку з боргом за несплату коштів за використану електричну енергію за вищевказаною адресою.
Відповідно до кошторису на виконання робіт, акту здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) електроживлення за виконання робіт з припинення електроживлення, рахунку № 1992 від 15.10.2024 ВСП «Смілянські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго», вартість послуги з припинення постачання електричної енергії ОСОБА_1 складає вартість послуги з ПДВ 982,69 грн.
Посилаючись на викладене позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 15096,96 грн за період з лютого 2024 року по вересень 2024 року, інфляційні втрати у розмірі 1684,40 грн, 3 % річних у розмірі - 354,16 грн, витрати на компенсацію за припинення постачання електричної енергії в сумі 982,69 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі - 3028,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2025 року позовні вимоги ТОВ «Черкасиенергозбут» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Черкасиенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 15096,96 грн за період з лютого 2024 року по вересень 2024 року, інфляційні втрати у розмірі 1684,40 грн та 3 % річних у розмірі - 354,16 грн, витрати на компенсацію за припинення постачання електричної енергії в сумі 982,69 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Черкасиенергозбут» судовий збір у розмірі 3028 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач є надавачем послуг з постачання електроенергії, ним були надані відповідні послуги відповідачу, як споживачу таких послуг. Наведені позивачем розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами та не спростовані відповідачем, а тому суд першої інстанції дійшов до висновку про стягнення зазначеної у позові заборгованості за спожиту електричну енергію в період з лютого 2024 року по вересень 2024 року та витрат на здійснення робіт з припинення електроживлення електроустановки споживача.
Стягуючи з відповідача на користь позивача нараховані останнім 3% річних та інфляційні втрати, суд першої інстанції керувався Постановою КМУ № 1405 від 29.12.2023 та виходив з того, що м. Черкаси та громада Черкаського району до категорії територіальних громад на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російської федерацією не входять.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 01.10.2025, ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, просить рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2025 скасувати. Стягнути з позивача на її користь судовий збір у розмірі 9084 грн сплачений за подання апеляційної скарги.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, мотивована тим, що нарахування у розмірі 15096,96 грн за 3673 кВт/год електроенергії фактично відбулося згідно квитанції за червень 2024 року та здійснено на підставі показань не повіреного лічильника, строк чергової державної повірки якого закінчився, а відповідні служби не забезпечили своєчасну повірку.
Вказує, що «Черкасиенергозбут» документів про проходження чергової повірки лічильника встановленого за адресою домоволодіння ОСОБА_1 , на час підписання договору про надання універсальних послуг, та в подальшому не зробив, а суд першої інстанції проігнорував цю обставину.
Зазначає, що Постановою КМУ № 632 від 31.05.2024 встановлено новий тариф – 4,32 грн/кВт/год з 01.06.2024, проте даний тариф було застосовано позивачем до обсягів, фактично спожитих у попередній період, тобто до червня 2024 року за умовами правильної роботи лічильника, що є неправомірним.
Посилається на умови договору з ТОВ «Черкасиенергозбут» відповідно до якого зобов`язання ОСОБА_1 в розділі щомісячної передачі показників, можуть бути призупинені у разі форм-мажорних обставин. Вказує, що воєнний стан, запроваджений в Україні, визнається такою обставиною.
«Черкасиенергозбут» проігнорував той факт, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або неповне виконання зобов`язань, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин), а суд першої інстанції не врахував ці умови.
Суд першої інстанції не поставив під сумнів та не витребував підписи, які б свідчили про отримання ОСОБА_1 поштових відправлень.

Відзив на апеляційну скаргу

29.10.2025 на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ТОВ «Черкасиенергозбут» - Матвійко Л. В. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відзив мотивований тим, що аргументи наведені в апеляційній скарзі є недоведеними та спростовуються наявними доказами у справі.
Вказує, що скаржник не навела жодного аргументу, яким би підтвердила, що рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області прийняте з порушенням норм матеріального або процесуального права.
Посилається на вимоги ПРРЕЕ та вказує, що позивач ТОВ «Черкасиенергозбут» не володів та не міг володіти інформацією про наявність або відсутність повірки лічильника електричної енергії відповідача за адресою АДРЕСА_1 , оскільки не є стороною правовідносин щодо установки чи повірки засобів обліку електричної енергії.
Згідно відповіді ВСП «Смілянські енергетичні мережі» АТ «Черкасиобленерго» як надавачем послуг, за адресою АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) встановлено лічильник типу СО-ЄА09 № 924415, повірка даного лічильника здійснювалася в ІІІ кварталі 2010 року. Згідно паспортних даних електролічильника, міжповірочний інтервал приладів обліку даного типу становить 16 років.
Щодо обґрунтування апеляційної скарги про наявність форс-мажорних обставин (воєнного стану в Україні) зазначає, що відповідач не була обмежена у можливості передачі показників лічильника спожитої електричної енергії і зобов`язана виконувати умови договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.
Стосовно відключення електроенергії вказує, що відповідно до пп. 2 п. 7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 визначено, що припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником. 
Датою отримання попереджень вважається дата особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрація вхідної кореспонденції, або третій робочий день від дати отримання поштовим відправленням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом) або третій робочий день з дня відправки електронного повідомлення з поштового сервера оператора системи або електропостачальника на електронну адресу споживача, що зазначена у договорі споживача з ОСР/ОСП або електропостачальником (у разі направлення попередження електронною поштою).

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що згідно із Переліком постачальників універсальних послуг на закріпленій території, який є додатком до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1268 від 26.10.2018 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функцій універсальної послуги на закріпленій території» ТОВ «Черкасиенергозбут» є постачальником універсальних послуг на території Черкаської області (а.с.52).
Відповідно до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг цей Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим не побутовим споживачам (далі - Споживач) постачальником універсальних послуг ТОВ «Черкасиенергозбут» (далі - Постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього Договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком 1 до цього Договору (а.с.8).
Згідно п. 1.2 Договору, умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.
Відповідно до п. 2.1 Договору, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщено в електронній формі на офіційному сайті ТОВ «Черкасиенергозбут» за посиланням http://energozbut.ck.ua/pob.html.
ОСОБА_1 приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщеного на офіційному сайті ТОВ «Черкасиенергозбут» шляхом споживання електричної енергії та оплати за вказану електричну енергію, внаслідок чого за об`єктом побутового споживача за адресою: АДРЕСА_1 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.12.2024 № 408589786, власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, 5377 від 02.09.2010 (а.с.45).
Відповідно до розрахунку заборгованості, викладеного у позовній заяві, заборгованість ОСОБА_1 (Споживача) за спожиту електричну енергію за період з 01.02.2024 по 30.09.2024 включно становить в загальній сумі 15096 грн 96 коп (а.с.42-43).
26.03.2025 ОСОБА_1 було надіслано вимогу № 02Ц- 523-2025 про стягнення заборгованості (а.с.19).
В подальшому, 06.08.2024, у зв`язку з виниклим боргом у ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , ТОВ «Черкасиенергозбут» направило попередження про припинення постачання електричної енергії з 28.08.2024 (а.с.33).
Так як ОСОБА_1 не було сплачено заборгованості за спожиту електричну енергію відповідно до направленого попередження, 27.08.2024 Смілянський ЦОС ТОВ «Черкасиенергозбут» направив до ВСП «Смілянські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго», як Оператора системи розподілу, реєстр – Скорегований споживачів, яким необхідно припинити електроживлення з 28.08.2024 (а.с.37).
25.09.2024 за № 1538/27/2024 ВСП «Смілянські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго», надала до Смілянського ЦОС ТОВ «Черкасиенергозбут» реєстр щодо споживачів Постачальника ТОВ «Черкасиенергозбут», який припиняє електроживлення 24.09.2024 (а.с.38).

Відповідно до наданого реєстру ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , було припинено постачання електричної енергії у зв`язку з боргом за несплату коштів за використану електричну енергію за вищевказаною адресою (а.с.39).
У зв`язку з заборгованістю за спожиту електричну енергію позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 1684,40 грн та 3 % річних у сумі 354,16 грн.
Відповідно до кошторису на виконання робіт (надання послуг), припинення та поновлення електропостачання споживачів, вартість послуг з припинення постачання електричної енергії ОСОБА_1 (о/р НОМЕР_1 ) складає 982,69 грн (а.с.39)

Позиція Черкаського апеляційного суду 

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що ТОВ «Черкасиенергозбут» є постачальником електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 . Власником житлового будинку за вказаною адресою є відповідач ОСОБА_1 
ТОВ «Черкасиенергозбут» звертаючись в суд з даним позовом до ОСОБА_1 позовні вимоги мотивувало тим, що у відповідача наявна заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 15096,96 грн. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 1684,40 грн, 3% річних -354,16 грн, та 982,69 грн за понесені витрати з відключення електроустановки за адресою АДРЕСА_1 .
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
За визначеннями, які наведені у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Такі послуги надаються споживачу фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга з управління багатоквартирним будинком, та комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
За змістом ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавцем комунальних послуг із постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).
Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» установлено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов`язок кореспондується з обов`язком виконавця, визначеному у п. 2 ч. 2 ст. 8 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
З матеріалів справи вбачається, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщено в електронній формі на офіційному сайті ТОВ «Черкасиенергозбут» за посиланням http://energozbut.ck.ua/pob.html.
Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
Крім того п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву відповідає визначений в п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Судом встановлено, що між ТОВ «Черкасиенергозбут» та ОСОБА_1 відсутні належно оформлені договірні відносини, однак своєю поведінкою ОСОБА_1 засвідчила свою волю до настання відповідних правових наслідків, а саме отримання нею зазначених послуг.
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином правовідносини, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги (ч. 1 ст. 509 ЦК України).
Крім того на правовідносини, що виникли із зазначеного договору про надання послуг, поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження позовних вимог позивачем надано суду наступні докази, а саме: акт звірки спожитої та сплаченої електричної енергії за особовим рахунком НОМЕР_1 за період з лютого 2024 року по лютий 2025 року (а.с.27), вимога ТОВ «Черкасиенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію (а.с.29), підтвердження про вручення ОСОБА_1 вимоги про стягнення заборгованості (а.с.30), попередження ОСОБА_1 від припинення постачання електричної енергії (а.с.33), реєстр споживачів Постачальника ТОВ «Черкасиенергозбут», яким необхідно припинити електроживлення 28.08.2024 (а.с.37), реєстр споживачів щодо виконання заходів по відключення в якому наявна як споживач послуг ОСОБА_1 (а.с.38), кошторис на виконання робіт (наданих послуг) припинення та поновлення електропостачання споживачів (а.с.39), розрахунок заборгованості по сумі боргу, інфляційних втрат та 3% річних (а.с.42-43).
Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді даної справи фактичні обставини, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем доведено надання послуг з постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 ,за якою знаходиться житловий будинок, власником якого є відповідач ОСОБА_1 , однак остання отримані послуги не оплатила, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед ТОВ «Черкасиенергозбут» за спожиту електричну енергію у розмірі 15096,96 грн.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем при розгляді справи не спростовано те, що електроенергія до її будинку за адресою: АДРЕСА_1 ТОВ «Черкасиенергозбут» була поставлена, та не спростовано того факту, що за вказаною адресою за період з 01.02.2024 по 30.09.2024 включно було спожито електричної енергії обсягом 3774 кВт на загальну суму 15680,40 грн. 
За вказаний період ОСОБА_1 за спожиту електричну енергію сплатила лише 583,44 грн.
Щодо законності рішення суду першої інстанції в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, колегія суддів виходить з наступного. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц, у постанові Верховного Суду від 24.05.2022 у справі № 713/1608/20 зазначено правовий висновок про те, що: «За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
До позовної заяви Товариством було додано розрахунок штрафних санкцій передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, та у відповідності до якого інфляційні втрати становлять 1684,40 грн та 3% річних 354,16 грн, який колегія суддів вважає належним доказом вказаної заборгованості.
Поданий позивачем до суду розрахунок заборгованості за спожиту електроенергію, 3% річних та інфляційних втрат відповідачем спростовано не було, як і не було надано суду власного розрахунку.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію за період з лютого 2024 року по вересень 2024 року у розмірі 15096,96 грн, інфляційних втрат у розмірі 1684,40 грн, та 3% річних у розмірі 354,16 грн.
Щодо законності рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на компенсацію за припинення постачання електричної енергії у розмірі 982,69 грн, колегія суддів виходить з наступного. 
Відповідно до п. 5.11 Договору, якщо споживач не здійснив оплату за цим Договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку визначеному ПРРЕЕ (з урахуванням особливостей, встановлених для вразливих споживачів).
Внаслідок наявної заборгованості у відповідача, позивач звернувся до оператора системи розподілу - ВСП «Смілянські енергетичні мережі ПАТ «Черкасиобленерго» з реєстром споживачів яким необхідно припинити електроживлення з 28.08.2024 (а.с.57).
Відповідно до п. 7.12. Правил, витрати оператора системи на здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення електроустановки споживача покриваються за рахунок коштів ініціатора здійснення цих робіт, які відшкодовуються йому споживачем, якщо припинення постачання (розподілу або передачі) електричної енергії споживачу здійснювалося у встановленому цими Правилами порядку.
Позивач отримав послуги з припинення електроживлення електроустановок відповідача та оплатив такі послуги, що підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг з припинення (відновлення) електроживлення (а.с.39-40).
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що витрати з припинення електроживлення електроустановки за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 982,69 грн підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача.
Доводи апеляційної скарги стосовно нарахування позивачем заборгованості за спожиту електричну енергію за даними неповіреного лічильника не приймаються до уваги колегією суддів, виходячи з наступного.
Пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (надалі – ПРРЕЕ) встановлено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюється згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
На підставі п. 5 та п. 10 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР, (в даному випадку – АТ «Черкасиобленерго в особі ВСП «Смілянські енергетичні мережі»), а відтак всі розрахунки з побутовими споживачами в тому числі з боржником, заявник (ТОВ «Черкасиенергозбут») здійснює на підставі даних отриманих від АТ «Черкасиобленерго».
Оператором системи розподілу, ВСП «Смілянські енергетичні мережі» АТ «Черкасиобленерго», як надавачем послуг комерційного обліку електричної енергії до якого відноситься установлення, налаштування, заміна, розвиток, введення та виведення з експлуатації, а також технічна підтримка та обслуговування засобів комерційного обліку та інше, на запит ТОВ «Черкасиенергозбут» було надано відповідь про міжповірочні інтервали засобів вимірювальної техніки (лічильника електричної енергії) за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок споживача електричної енергії № НОМЕР_1 , відкритого на ОСОБА_1 . Згідно відповіді ВСП «Смілянські енергетичні мережі», відповідно до білінгового комплексу Пакет Побут, за адресою: АДРЕСА_1 встановлено лічильник типу СО-ЄА09 № 924415, повірка даного лічильника здійснювалася в ІІІ кварталі 2010 року.
Згідно паспортних даних електролічильника, міжповірочний інтервал приладів обліку даного типу становить 16 років (а.с.203).
Відповідно до п. 3.4 паспорта лічильника електроенергії, однофазний електронний СО-ЄА09, визначено, що: «Лічильник призначений для тривалої роботи без обслуговування. Міжповірочний інтервал – 16 років для лічильників, зокрема, СО-ЄА09» (а.с.204-205).
Твердження скаржника стосовно того, що позивачем було застосовано новий тариф – 4,32 грн за кВт/год до обсягів фактично спожитих у попередній період, тобто до червня 2024 року є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності.
Так, відповідно до постанови КМУ від 31.05.2024 № 632 були внесені зміни до постанови КМУ № 483 від 05.06.2019 та було визначено тариф, зокрема, для побутового споживача на рівні 4,32 грн за 1 кВт починаючи з 01.06.2024.
До червня 2024 року в Україні діяв тариф для населення (для всіх побутових споживачів) 2,64 грн за кВт/год.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлена заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.02.2024 по 30.09.2024 включно.
Згідно розрахунку заборгованості, позивачем нараховано за лютий 2024 року – 99 кВт, що становить 216,36 грн (99*2,64=216,36), за березень 2024 року – 122 кВт, що становить 322,08 грн (122*2,64=322,08), за травень 2024 року – 150 кВт, що становить 396 грн (150*2,64=396). 
Таким чином, доводи скаржника стосовно того, що позивачем при розрахунку заборгованості було застосовано тариф для побутового споживача до червня 2024 року у розмірі 4,32 грн за 1 кВт не відповідають дійсності та спростовуються наявними доказами у матеріалах справи.
Що стосується доводів апеляційної скарги про наявність форс-мажорних обставин (воєнного стану в Україні), у зв`язку з чим передача показників може бути призупинена, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 12.1 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).
Відповідно до п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20 визначено, що надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання який добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Не відворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. 
Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі або є економічно не вигідним. 
Колегія суддів зазначає, що лише самі посилання скаржника на оголошення в Україні воєнного стану є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 не була обмежена у можливості передачі показників лічильника спожитої електричної енергії та зобов`язана виконувати умови договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.
Разом з тим, бойові дії на території Черкаської області, в тому числі і в м. Сміла не ведуться, а тому посилання скаржника на воєнний стан в Україні як на форс-мажорну обставину є необґрунтованими. 
Доводи апеляційної скарги, які значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, не свідчать про неправильне застосування районним судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, при вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2025 судові витрати слід залишити за відповідачем.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 15 січня 2026 року.

Головуюча        Л. І. Василенко

Судді          О. В. Карпенко

О. М. Новіков