ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

12 січня 2026 року	Справа №160/30933/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дій, – 

ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України, в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 з 01.06.2025 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн на місяць, починаючи з 01.06.2025 до дати винесення судом рішення у даній справі.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу в 3 батальйоні охорони Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України. Наголошує на тому, що відповідач не нараховував та не виплачував позивачу додаткову винагороду з 01.06.2025, що є порушенням нормативно-правових актів, які регулюють питання виплати такої винагороди та є порушенням права позивача на належне та достатнє грошове забезпечення, передбачене Законом. Позивач звернувся до відповідача з рапортом з питання нарахування та виплати додаткової винагороди. Відповідачем у нарахуванні та виплаті позивачу додаткової винагороди було відмовлено, у зв`язку з відсутністю документів, що свідчили б про виконання бойових (спеціальних) завдань з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури). Позивач із такою позицією відповідача не погоджується, що стало підставою для звернення до суду з цією позовною заявою. 
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та доказів на його обґрунтування.
Від представника відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов, у якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідно до абз. 24 п. 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в розмірі 30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) та наведено перелік таких завдань, зокрема з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту). Отже, чинним Наказом №260 затверджено виключний перелік бойових (спеціальних) завдань, виконання яких є підставою для виплати додаткової винагороди в розмірі 3000 грн пропорційно виконанню військовослужбовцем таких завдань. Отже, твердження позивача про те, що для виплати додаткової винагороди достатньо самого факту видачі бойового розпорядження та надання рапорту (донесення) командиром підрозділу про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань суперечить положенням Наказу №260. У період з серпня 2025 року і до часу звернення з позовом до суду позивач не виконував бойових (спеціальних) завдань з наземної оборони об`єктів критичної (транспортної) інфраструктури, а отже, підстави для включення його до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 відсутні. З огляду на викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 
До суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній проти тверджень представника відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, заперечив, підтримав позовні вимоги та просив позовну заяву задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту (по стройовій частині) від 03.05.2022 №77 ОСОБА_1 призначено до Військової частини НОМЕР_1 .
Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту (по стройовій частині) від 23.09.2024 №а/ДСК ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків за посадою заступника командира НОМЕР_3 батальйону охорони з тилу. Бойове завдання: згідно бойового розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 19.09.2024 №722т, здійснити переміщення підрозділів НОМЕР_3 батальйону охорони та взяти під охорону та оборону важливі державні об`єкти національної транспортної інфраструктури України м. Харків. 
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту (по стройовій частині) від 03.10.2024 №14/ДСК ОСОБА_1 вибув у відрядження у місто Харків з метою охорони та оборони важливого державного об`єкта національної транспортної системи України. Підстава: бойове розпорядження командира НОМЕР_4 окремої бригади охорони від 03.10.2024 №11/ДСК, рапорти підполковника ОСОБА_2 (вх. №8313 від 01.10.2024). 
25.07.2025 позивач подав до командира Військової частини НОМЕР_1 рапорт з питання нарахування та виплати додаткової винагороди. 
Листом від 24.08.2025 №3529 Військовою частиною НОМЕР_1 позивачу повідомлено про те, що у зв`язку з відсутністю документів, що свідчили б про виконання бойових (спеціальних) завдань з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури), відсутні підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди позивачу. 
Вважаючи таку позицію відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Відповідно до абзаців 1, 2 п. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Відповідно до п. 1-1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України в редакції на час виникнення спірних правовідносин (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №836 від 09.08.2023, яка у частині виплати додаткової винагороди застосовується з 01.06.2023) на період воєнного стану:
військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Згідно п. 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України було визначено Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за №177/39233 – було внесено зміни до наказу Міністерства оборони України 07.06.2018 №260 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі наказ МОУ №260) та доповнено розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».
Цей наказ застосовується з 01.02.2023 по теперішній час.
Отже, особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану визначено розділом XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.
Згідно п. 2 розділу XXXIV Порядку №260 на період дії воєнного стану додаткова винагорода згідно з постановою №168 виплачується у розмірі 30000 гривень військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;
з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;
з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;
у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;
у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).
Згідно п. 9 розділу XXXIV Порядку №260, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:
командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;
керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Згідно п. 8 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види – в поточному місяці за минулий.
Пунктом 3 наказу МОУ №260 передбачено, що райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.
Пункти 4 та 8 наказу МОУ №260 визначають, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Судом встановлено, що згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту (по стройовій частині) від 23.09.2024 №а/ДСК ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків за посадою заступника командира НОМЕР_3 батальйону охорони з тилу. Бойове завдання: згідно бойового розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 19.09.2024 №722т, здійснити переміщення підрозділів НОМЕР_3 батальйону охорони та взяти під охорону та оборону важливі державні об`єкти національної транспортної інфраструктури України м. Харків. 
Разом із тим, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту (по стройовій частині) від 03.10.2024 №14/ДСК ОСОБА_1 вибув у відрядження у місто Харків з метою охорони та оборони важливого державного об`єкта національної транспортної системи України. Підстава: бойове розпорядження командира НОМЕР_4 окремої бригади охорони від 03.10.2024 №11/ДСК, рапорти підполковника ОСОБА_2 (вх. №8313 від 01.10.2024). 
Проте, згідно листа Військової частини НОМЕР_1 від 24.08.2025 №3529 позивачу повідомлено про те, що у зв`язку з відсутністю документів, що свідчили б про виконання бойових (спеціальних) завдань з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури), відсутні підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди позивачу. 
У той же час, зазначений вище лист та відзив на позовну заяву не містять інформації, яких документів позивач не має для вирішення питання виплати додаткової винагороди.
Отже, за період з 01.06.2025 позивачу протиправно не була виплачена додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач не довів правомірність своїх дій, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77,139, 242-243, 245-246, 258, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дій – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01.06.2025 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн на місяць, починаючи з 01.06.2025 до дати винесення судом рішення у даній справі.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька