Справа № 750/15760/25
Провадження № 2/750/670/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
судді Косенка О.Д.,
секретар Ткаченко К.Д., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника – адвоката Карпенко Ю.Л. звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_2 (далі – відповідач) про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 23 червня 2025 року відповідач в м. Чернігові но просп. Миру, 49 на парковці, розміщеній зі сторони вул. П`ятницької, керувала автомобілем Volkswagen Passаt, та рухаючись заднім ходом, допустила зіткнення з автомобілем Volkswagen Jetta, власником якого є позивач.
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 липня 2025 року відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 124 КУПАП.
На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen Passаt була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС», якою позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 68 140,94 грн.
Загальний розмір не відшкодованого страхувальником матеріального збитку позивач визначила у 75 070,80 грн, які просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути з відповідача усі судові витрати.
21 листопада 2025 року ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам надано строк для подачі заяв по суті справи.
Відповідач відзив на позов не надав.
У судове засідання сторони не з`явилися.
Від представника позивача через канцелярію суду 10.02.2026 надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, жодних заяв від неї не надходило.
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22).
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав, будь-яких клопотань та заяв від нього не надходило, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. 
Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, судом здійснено заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 липня 2025 року, винесеною у справі № 750/9132/25, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 124 КУПАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 850 грн (а.с. 20).
За змістом постанови 23 червня 2025 року об 11 год. 18 хв. ОСОБА_3 в м. Чернігові но просп. Миру, 49 на парковці, розміщеної зі сторони вул. П`ятницької, керувала автомобілем Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись заднім ходом, не переконалася, що це буде безпечно, не звернулася за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого трапилося зіткнення з автомобілем Volkswagen Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушила вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.
Власником автомобіля марки Volkswagen Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацією транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 4).
Між ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова група «ТАС» 25.03.2025 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Поліс №228040334 від 25.03.2025 (а.с. 22-24). Відповідно до п. 8 Договору станом на 25.03.2025 (дату укладення), розмір страхових сум за шкоду, заподіяну майну потерпілих (на одну потерпілу особу) складає 250 000,00 грн.
Після ДТП ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Страхової групи «ТАС» із заявою про страхову виплату, про що свідчить копія заяви від 26.08.2025 (а.с. 25-26).
На замовлення позивача СПД « ОСОБА_4 » було виконано атотоварознавче дослідження транспортного засобу дослідження Volkswagen Jetta НОМЕР_2 з метою оцінки матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження вищезазначеного транспортного засобу (а.с. 30-59).
Відповідно до звіту про оцінку № 124/25 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 13.08.2025 вбачається, що вартість відновлювального ремонту Volkswagen Jetta НОМЕР_2 складає 143 211,74 грн, а вартість матеріального збитку з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 68 140,94 грн (втому числі ПДВ - 11356,82 грн).
01 вересня 2025 року ПАТ «Страхова група «ТАС» позивачу було виплачено страхову виплату у розмірі матеріального збитку, згідно зі звітом про оцінку №124/25 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу СПД « ОСОБА_4 », з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу за вирахуванням суми ПДВ в розмірі 56 784,11 грн, що підтверджується випискою ПАТ «Банк Восток» від 01.09.2025 (а.с. 60).
Різниця між обрахованою суб`єктом оціночної діяльності вартістю ремонту ушкодженого транспортного засобу Volkswagen Jetta д/н НОМЕР_2 та страховою виплатою за розрахунком позивача у позовній заяві складає: 75 070,80 грн (143 211,74 грн - 68 140,94 грн).
Представником позивача - адвокатом Карпенко Ю.О. 17.09.2025 на адресу ОСОБА_3 було направлено претензію щодо несплати різниці між вартістю ремонту за ушкоджений транспортний засіб Volkswagen Jetta д/н НОМЕР_2 та страховою виплатою на суму 75 070,80 грн (а.с. 62-64), яка залишилася без задоволення.
Заслухавши сторону позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.
За змістом ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).
Відповідно до статті 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу.
Разом з тим, у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691- цс 15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. 
Оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц, від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц, від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17. 
Також суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Оскільки коефіцієнт зносу автомобіля не підлягає оплаті за страховим полісом відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування розміру коефіцієнта зносу замінених складових покладається на винну особу.
Отже, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача різниці між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого відповідно до звіту про оцінку № 124/25 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 13.08.2025 та страховою виплатою, виплаченої позивачу 01.09.2025 страховиком цивільно-правової відповідальності відповідача - ПАТ «Страхова група «ТАС». 
Разом з тим, на підставі аналізу норм статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слідує, що вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання підтверджуючих документів про понесення таких витрат. У таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником податку на додану вартість (далі – ПДВ).
Розрахунок вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Jetta НОМЕР_2 у даному випадку здійснювався на підставі автотоварознавчого дослідження, а не за результатами фактично виконаного ремонту та понесених при цьому витрат, у тому числі щодо сплати ПДВ.
Таким чином, враховуючи відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження понесених позивачем витрат зі сплати ПДВ, суд дійшов висновку, що підстави для відшкодування йому вартості відновлювального ремонту автомобіля в частині визначеної суб`єктом оціночної діяльності згідно зі звітом про оцінку №124/25 суми податку на додану вартість у розмірі 23 868,62 грн, також відсутні, що узгоджується із висновками у постановах Верховного Суду від 22.12.2020 у справі № 565/1210/19 та від 12.07.2023 у справі № 591/1861/22.
Отже, на підставі вищевикладеного, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто (143 211,74 грн - 23 868,62 - 68 140,94 грн) = 51 202,18 грн.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги підлягають задоволенню судом на 68,21%, а тому судові витрати, понесені позивачем у ході судового розгляду підлягають стягненню з відповідача у вищезазначеній пропорції до суми заявлених позовних вимог.
При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 грн, а тому до стягнення належить 826,16 грн.
Правову допомогу позивачу при зверненні до суду надавало Адвокатське об`єднання «Рябінін, Переверзєв та партнери» в особі адвоката Карпенко Ю.О. , що підтверджується ордером на надання правничої допомоги (а.с. 8) та договором про надання правничої допомоги від 12.09.2025 (а.с. 15). Вартість виконаних адвокатом робіт у розмірі 10 000 грн та їх фактична оплата підтверджується актом прийняття - передачі наданих послуг від 12.11.2025 (а.с. 14) та копією квитанції до прибуткового касового ордера від 12.09.2025 (а.с. 14).
Указані витрати підлягають стягненню на користь позивача у розмірі 6 821 грн.
На замовлення позивача СПД «Щербатий А.А.» було виконано атотоварознавче дослідження транспортного засобу дослідження Volkswagen Jetta НОМЕР_2 з метою оцінки матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження вищезазначеного транспортного засобу, що підтверджується звітом про оцінку №124/25, актом №124/25 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 13.08.2025. Згідно з рахунком-фактурою №124/25 від 30.07.2025 (а.с. 27) та платіжною інструкцією № 1.241830261.1 (а.с. 28) позивачем сплачено за вказану послугу 5000 грн, які також підлягають стягненню з відповідача пропорційно сумі задоволених вимог у розмірі 3 410,5 грн. 
Керуючись ч. 1, 2 ст. 22, ст. 23, ч. 2 ст. 530, 599, 610, ч. 611, 1166, ч. 2 ст. 1187, ст. 1194 Цивільного кодексу України, ст. 22, 36, 37, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 10, ст. 28, ст. 82, 175, 209, 258, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 51 202,18 (п`ятдесят одну тисячу двісті дві) гривні 18 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1  у відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням автотоварознавчого дослідження 3 410 (три тисячі чотириста десять) гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування сплаченого судового збору 826 (вісімсот двадцять шість) гривень 16 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 6 821,00 (шість тисяч вісімсот двадцять одна) гривню.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою Відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 . 
Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Суддя Олег КОСЕНКО