ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

22 січня 2026 року	Справа №160/32237/25 	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , 20 регіональної військово-лікарської комісії, ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
10.11.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , 20 регіональної військово-лікарської комісії, в якому позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову 20 регіональної військово лікарської комісії від 07 липня 2024 року;
- визнати протиправними дії членів військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , наслідком яких є фальсифікація результатів медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_1 , що мала місце 20 жовтня 2025 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 жовтня 2025 року;
- визнати протиправним та скасувати наказ про мобілізацію ОСОБА_1 як похідний від постанови Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 жовтня 2025 року про придатність військовозобов`язаного ОСОБА_1 до військової служби;
- визнати протиправним та скасувати наказ про зарахування до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 як похідний від наказу про мобілізацію ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ про виключення із списків особового ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 як похідний від наказу про зарахування до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 ; 
- визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (Військова частина НОМЕР_1 ) від 31.10.2025р. № 428-РС як похідний від наказу про зарахування до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 ; 
- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 видати наказ про звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з військової служби за підпунктом «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону ВР України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992р. (за станом здоров`я).
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив наступне. Постановою 20 регіональної військово-лікарської комісії від 07 липня 2024 року не затверджено висновок військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
20 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , після фальсифікації результатів медичного огляду Військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка визначила його стан здоров`я як «Придатний до військової служби», був мобілізований та зарахований до особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1 . В подальшому позивач був переведений до іншого місця служби.
Позивач вважає постанову 20 регіональної військово-лікарської комісії від 07 липня 2024 року та постанову Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 жовтня 2025 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки було порушено процедуру проведення медичного огляду.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
19.11.2025 р. від військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив наступне. Позивач до командування військової частини не звертався з рапортами про проходження медичних оглядів та про звільнення з військової служби за станом здоров`я. Висновок військово-лікарської комісії про непридатність позивача до проходження військової служби відсутній.
24.11.2025 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Позивачем подано по команді рапорт командиру військової частини НОМЕР_2 про направлення на лікування. Відповідь на рапорт не надана. Позивач наполягає на наявності процедурних порушень при проведенні медичного огляду ВЛК.
01.12.2025 р. від 20 регіональної військово-лікарської комісії надійшов відзив на адміністративний позов, в якому вказано про безпідставність позовних вимог з огляду на таке. На розгляд НОМЕР_3 РВЛК надходило свідоцтво про хворобу №107/13/1722 позивача вх. № 1187 від 26.06.2024 року, було розглянуто комісійно та не затверджено 03.07.2024 року, (вих. № 837 від 03.07.24 року).
Відповідач зауважує, що ступінь порушення функції не обгрунтована в об`єктивному статусі (п.10 оскаржуваного свідоцтва про хворобу). Надана медична документація свідчить про помірні порушення функції, у той же час відповідно до пояснень Положення № 402 “ вираженими змінами в суглобах та хребті за даними рентгенографії (III стадія та вище), зі значними порушеннями функцій опорно рухового апарату (порушення функції суглобів та хребта II ступеня та вище) та/або ураженням інших органів та систем (системні форми з ураженням серця, судин, легень, нервової системи, нирок, очей)”. В п. 8 свідоцтві про хворобу відсутня інформація про загострення (протягом останніх двох років) та регулярні лікування (за 10 років лікувався тільки 3 рази). Отже, враховуючи вік пацієнта, відсутність загострень та регулярного лікування, помірну ступінь порушення функції суглобів згідно наданої медичної документації, захворювання позивача, описане в свідоцтві про хворобу № 107/13/1722 від 09.05.2024, підпадає під статтю 60 б графи ІІ Положення № 402. За рішенням НОМЕР_3 РВЛК позивач потребував повторного огляду ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби з врахуванням зауважень НОМЕР_3 РВЛК.
02.12.2025 р. від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на адміністративний позов, якій за змістом є аналогічним відзиву військової частини НОМЕР_4 .
04.12.2025 р. від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач проти задоволення позову заперечував в зв`язку з наступним. У разі незгоди позивача з рішенням позаштатної військово-лікарської комісії позивачу необхідно звернутися зі скаргою до штатної ВЛК.
05.12.2025 р. від позивача надійшло клопотання про не врахування відзивів 20 регіональної військово-лікарської комісії та військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з наданням відзивів з порушенням строку.
Вирішуючи клопотання, суд зазначає наступне.
З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи суд вважає за можливе продовжити 20 регіональній військово-лікарській комісії та військовій частині НОМЕР_1 строк для надання відзивів. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2025 р. залучено до участі у справі як відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 .
17.01.2025 р. від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив наступне. Весь пакет документів про проходження ВЛК, а саме довідка ВЛК, картка обстеження та медичного огляду, кардіограма, аналізи, тощо передається представнику ТЦК та СП, яким було доставлено обстежуваного. Тому документи щодо проходження ВЛК позивачем перебувають у ІНФОРМАЦІЯ_6 та не передавались військово лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 до ІНФОРМАЦІЯ_7 в архів.
Відповідно до ч.1ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частиною 4статті 243 Кодексу адміністративного Українивстановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Позаштатною військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 09.05.2024 р. проведена військово-лікарська експертиза ОСОБА_1 з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
За результатом огляду військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 складено свідоцтво про хворобу №107/13/1722, яким на підставі статті 60 а графи ІІ розкладу хвороб ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Постановою 20 регіональної військово-лікарської комісії від 03.07.2024 р. не затверджено свідоцтво про хворобу №107/13/1722 та зазначено, що згідно медичної документації підпадає під дію ст. 60 б, переогляд ВЛК.
Згідно довідки ВЛК №78/15/10859 від 04.09.2024 р., виданої військо-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено, що 09.05.2024 р. проведено медичний огляд ОСОБА_1 .
На підставі статті 60-Б графи ІІ Розкладу хвороб придатний до військової служби у підрозділах логістики. 
Позаштатною військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 20.10.2025 р. проведена військово-лікарська експертиза ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 №2025-1020-1639-0031-0 від 20.10.2025 р. на підставі статті 60 б, 23 в графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 придатний до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. 
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.10.2025 р. №1768-М про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період призвано на військову службу та відправлено до військової частини НОМЕР_5 -10 ОСОБА_1 . 
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.10.2025 р. №176 ОСОБА_1 призначено на посаду стрільця відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.11.2025 р. №188 ОСОБА_1 з 02.11.2025 р. виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Наказом військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2025р. № 428-РС ОСОБА_1 , стрільця відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено з посади та призначено до НОМЕР_6 окремої бригади підтримки на посаду механіка-водія відділення розмінування взводу розгородження роти розгородження інженерного батальйону.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03.11.2025 р. №293 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини та наказано вважати таким, що з 03.11.2025 р. справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків. 
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.
Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суб`єктом владних повноважень на підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Законодавством, яке підлягає застосуванню у площині спірних правовідносин є Закон України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19 листопада 1992 року № 2801-XII (далі - Закон № 2801-XII), Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ), Положення № 402.
Відповідно до статті 1 Закону № 2801-XII законодавство України про охорону здоров`я базується на Конституції України і складається з цих Основ та інших прийнятих відповідно до них актів законодавства, що регулюють суспільні відносини у сфері охорони здоров`я.
Так, статтею 70 Закону № 2801-XII визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом № 2232-ХІІ.
Частиною третьою статті 1 вказаного Закону передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14 серпня 2008 року затверджено Положення № 402.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до пункту 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Згідно з абзацами 1-7 пункту 2.1 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.
Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.
Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.
Відповідно до абзаців1-3 пункту 2.2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:
Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);
ВЛК регіону.
Пунктом 2.3 розділу І Положення № 402 передбачено, що Центральна військово-лікарська комісія є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
На ЦВЛК покладається, зокрема організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України (абзац 1 підпункту 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення № 402).
Як передбачено підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу I Положення № 402 ЦВЛК має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах; перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я (установах), медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи; перевіряти у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) і закладах охорони здоров`я (установах) організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів; направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження, медичний огляд, повторний медичний огляд, військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу), військовозобов`язаних, резервістів; розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.
Згідно з підпунктом 2.3.5 пункту 2.3 розділу I Положення № 402 Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Відповідно до підпункту 2.4.5 пункту 2.4 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК та давати їм роз`яснення з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я (установах), медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи; направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження, медичний огляд, повторний медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу), військовозобов`язаних, резервістів; приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК); перевіряти у ТЦК та СП, закладах охорони здоров`я (установах) Автономної Республіки Крим (далі - АР Крим), областей, міста Києва, на території регіону організацію та стан лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, результати перевірок доповідати начальнику ЦВЛК та керівникам органів місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування.
Рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. (підпункт 2.4.6. пункту 2.4 розділу І Положення № 402).
Відповідно до підпункт 2.5.1. пункту 2.5 розділу І Положення № 402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать:
госпітальні ВЛК;
гарнізонні ВЛК;
ЛЛК;
ВЛК Десантно-штурмових військ;
ІНФОРМАЦІЯ_8 ;
ВЛК Сухопутних військ Збройних Сил України;
ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України;
ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (підпункт 2.4.10. пункту 2.4 розділу І Положення № 402).
Пунктом 1.1 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема: до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Згідно п. 19 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Оцінюючи усі докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Як вбачається із наведених вище норм Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І Положення № 402 з метою, зокрема, визначення придатності за станом здоров`я до військової служби військовозобов`язаних, за результатами якого приймають постанови.
До штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до ЦВЛК або до суду.
Відповідно до Положення № 402 позаштатні ВЛК не наділені повноваженнями змінювати своє рішення. Проте, як визначено у підпункті 2.4.6 пункту 2.4 розділу І Положення № 402, рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Суд звертає увагу на те, що згідно з Положенням № 402, у разі незгоди із рішенням позаштатної ВЛК особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із відповідною скаргою, а у разі незгоди із ВЛК вищого рівня - звернутися до ЦВЛК або до суду.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що перевірка рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 №2025-1020-1639-0031-0 від 20.10.2025 р. на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням № 402 при проведенні медичного огляду військовозобов`язаного, належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК.
Довідка ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 №2025-1020-1639-0031-0 від 20.10.2025 р., видана військо-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_9 , не є остаточним рішенням, яке підлягає судовому оскарженню, з приводу придатності позивача до військової служби. 
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.02.2025 р. у справі №240/13173/22.
Згідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При цьому, позивач скористався правом на оскарження постанови 20 регіональної військово-лікарської комісії від 07 липня 2024 р., якою не затверджено свідоцтво про хворобу №107/13/1722.
Всі доводи позивача, зазначені в позовній заяві, по суті зводяться до незгоди зі встановленим діагнозом. 
Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 р. у справі №806/526/16 зазначив: "…що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі".
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Суд також зазначає, що оцінка визначення пов`язані чи ні захворювання з проходженням військової служби є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача, встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з проходженням військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 р. у справі № 810/5009/18, який підлягає застосуванню в силу положень частини п`ятої статті 242 КАС України.
З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин, порушень процедури проведення медичного огляду ВЛК з метою визначення ступеню придатності до військової служби в межах спірних правовідносин не встановлено, а позивачем не надано доказів, які б свідчили про порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення ВЛК.
Позовна вимога про визнання протиправними дій членів військово-лікарської комісії, наслідком яких є фальсифікація результатів медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_1 , що мала місце 20 жовтня 2025 року, не підлягає задоволенню, оскільки є не належним способом захисту порушеного права.
В спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень реалізував свої владні управлінські функції шляхом винесення рішення, а не вчинення дій. 
Порядок оскарження цього рішення наведено вище.
В позовній заяві позивачем протиправність оскаржуваних рішень відповідачів щодо призову позивача на військову службу та переміщення по службі обґрунтована не законністю постанов ВЛК, якими ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби.
Інших обґрунтувань незаконності вказаних рішень позовна заява не містить.
Таким чином, позивачем не обґрунтовано протиправність рішень відповідачів щодо призову позивача на військову службу та переміщення по службі, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про скасування цих рішень. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , 20 регіональної військово-лікарської комісії, ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене встроки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук