ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/9900/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Шальєвої В.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року 
у адміністративній справі № 160/9900/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року відмовлено у задоволенні поданого 04.04.2025 року ОСОБА_1 позову до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання довідки ОСОБА_1 про його безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин за період з 03 листопада 2022 року по 11 вересня 2023 року включно згідно Додатку до доручення Міністра оборони України № 999/уд від 20.02.2025 року та про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про його безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин за період з 03 листопада 2022 року по 11 вересня 2023 року включно згідно Додатку до доручення Міністра оборони України № 999/уд від 20.02.2025 року.
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи для правильного вирішення справи, недоведеності судом першої інстанції обставин, що мають
значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, у звязку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених у цій справі вимог у повному обсязі, а саме: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання довідки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про його безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин за період з 03 листопада 2022 року по 11 вересня 2023 року включно згідно Додатку до доручення Міністра оборони України № 999/уд від 20.02.2025 року, та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідку про його безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин за період з 03 листопада 2022 року по 11 вересня 2023 року включно згідно Додатку до доручення Міністра оборони України № 999/уд від 20.02.2025 року, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму сплаченого судового збору та судові витрати на правову допомогу адвоката.
Мотивуючи вимоги апеляційної скарга, позивач вказує на неналежну оцінку судом першої інстанції того, що посада сапера належить до посад, які беруть безпосередню участь у бойових діях, але суд з незрозумілих причин та мотивів дійшов прямо протилежного помилкового висновку. Категорично не погоджуючись з висновками суду з висновками суду про те, що участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти
України, не є тотожною участі в бойових діях в районах ведення воєнних (бойових)
дій, позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те що, питання роз`яснення терміну «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» роз`яснено та закріплено у окремому дорученні Міністра оборони №912/з/29 від 23.06.2022 р. (далі - Доручення від 23.06.2022 року № 912/з/29) при тому, що відповідачем підтверджується, що позивач дійсно брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів та виконував бойові (спеціальні) завдання під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно. І відповідно, дане твердження відповідача щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях цілком підпадає під визначення терміну безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях, яке міститься у пункті 1 Дорученні від 23.06.2022 року № 912/з/29, адже відповідач сам визнає той факт, що позивач під час служби у військовій НОМЕР_2 , у період з 03 листопада 2022 року по 11 вересня 2023 року виконував бойові (спеціальні) завдання на лінії бойового зіткнення в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною.
Окремо позивач наголошує на неповному встановленні фактичних обставин і вирішення справи по суті без отримання від відповідача витребуваних ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року доказів, зокрема: №313/ОУВ/2047т від 08.06.2022, журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 обліковий номер 23/дск (розпочатий 13.03.2022 р.), № 2/7/231/229/3 від 08.01.2023, № 010223/1 від 01.02.2023, № 110223/1 від 11.02.2023, № 210223/1 від 21.02.2023, журналу бойових дій в/ч НОМЕР_3 № 113 (розпочатий 18.04.2022), довідки №643 від 02.03.2023, довідки №513 від 05.04.2023, №842 від 03.05.2023, довідки №1241/230дск від 03.08.2023, №1712 від 30.07.2023, довідки №2331 від 31.07.2023, №2353 від 03.08.2023, №939т/окп/бр від 15.05.2023, №3/2609дск від 25.05.2023, журналу бойових дій в/ч НОМЕР_1 №23/3/дск, рапорту про виконання №3/7799 від 01.09.2023, тощо, саме якими підтверджується безпосередня участь позивача у бойових діях та заходах як виконання військовослужбовцем (позивачем) у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави та у визначених відповідним рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України районах ведення бойових дій завдань та участь військовослужбовця у заходах, перелік яких визначений п.1 Доручення від 23.06.2022 № 912/з/29, внаслідок чого суд першої інстанції розглянув справу поверхнево, проігнорував вимоги Доручення від 23.06.2022 року № 912/з/29, та замість задоволення законних позовних вимог позивача щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 видати позивачу належним чином оформлену Довідку про безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин за формою яка зазначена в окремому дорученні Міністра оборони України № 999/уд від 20.02.2025 року, суд першої інстанції всупереч висновкам ЄСПЛ вдався до «надмірного формалізму» через занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог, трактування закріплених юридичних термінів та визначень на власний розсуд, що призвело до ухвалення явно протиправного та незаконного судового рішення.
Обговоривши доводи апеляційної скарги позивача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність їх юридичної оцінки і застосування до них норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги виходячи з нижченаведеного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого саперу 3 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного відділення взводу інженерної роти, що підтверджується записами військового квитка серії НОМЕР_4 та довідки військової частини НОМЕР_1 від 18.11.2024 року №1665/7240, відповідно якої позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в населенних пунктах Межівської селищної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області, Великоновосілківської селищної територіальної громади Волноваського району Донецької області у періоди: з 03.11.2022 року по 31.12.2022 року, з 09.01.2023 року по 31.01.2023 року, з 01.02.2023 року по 28.04.2023 року, з 24.05.2023 року по 31.05.2023 року, 07.06.2023 року, з 12.06.2023 року по 14.06.2023 року, 24.07.2023 року по 31.07.2023 року, з 01.08.2023 року по 05.08.2023 року, з 07.08.2023 року по 08.08.2023 року, з 10.08.2023 року по 11.08.2023.
Як з`ясовано судом, у відповідь на звернення позивача до військова частина НОМЕР_1 з заявою про видачу довідки про безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин, згідно Додатку до доручення Міністра оборони України № 999/уд від 20.02.2025 року, листом відповідача №166/2809 від 23.03.2025 року ОСОБА_1 було повідомлено, що позивач за час проходження служби на посаді старшого саперу 3 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного відділення взводу інженерної роти військової частини НОМЕР_1 безпосередню участь у бойових діях не брав, натомість приймав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, у зв?язку з чим військова частина НОМЕР_1 повідомила про не можливість надати довідку за формою, яка зазначена в окремому дорученні Міністра оборони України № 999/уд від 20.02.2025 року про безпосередню участь у бойових діях в районах воєнних (бойових) дій, що на переконання позивача є протиправною бездіяльністю Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання довідки про безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин згідно Додатку до доручення Міністра оборони України № 999/уд від 20.02.2025 року, що й стало підставою для звернення до суду з позовом у цій справі.
Вирішуючи спір у цій справі по суті суд першої інстанції правильно керувався положеннями: ч.2 ст.19 Конституції України та ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі – Закону № № 2232-XII); п.1, п.2-4 ст.9, ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №2011-ХІІ); п.17 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 (далі - Порядок № 260); Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє на даний час; Указів Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» на підставі яких Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168) пунктом 1 якого (в редакції чинній до 21.01.2023) було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, і виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Аналізуючи наведені норми, суд першої інстанції обґрунтовано акцентував увагу на те, що саме з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою № 168, Міністром оборони України було видано Окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29 (далі - Доручення № 912/з/29), в якому Міністр оборони України саме і визначив, що необхідно розуміти під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи), до складу якого, серед іншого, змістовно включено виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями, а п.3 вказаного окремого доручення № 912/з/29 установлено райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України. Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець. При цьому, пунктом 6 цього окремого доручення № 912/з/29 чітко визначено, що накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
За підсумком аналізу наведеного, суд першої інстанції на переконання колегії суддів правильно підсумував, що безпосередньою участю військовослужбовця у бойових діях або заходах є виконання військовослужбовцем у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави та у визначених відповідним рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України районах ведення бойових дій завдань та участь військовослужбовця у заходах, перелік яких визначений пунктом 1 Доручення від 23.06.2022 № 912/з/29, але при цьому, безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або заходах повинна бути підтверджена відповідними документами, перелік яких визначений абзацами 4-6 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 № 912/з/29, на підставі яких керівником органу військового управління видається довідка про дні безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства оборони та Міністерства внутрішніх справ стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану (далі - експериментальний проект).
Також постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану, який визначає механізм реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану (далі - експериментальний проект) та особливості залучення під час воєнного стану на військову службу за контрактом до Збройних Сил на посади рядового складу громадян України віком від 18 до 25 років, проходження ними військової служби, а також створення для цього відповідних умов.
Так, аналізуючи зміст п.3, абз.2 п.4, абз4, п.4 Постанови №153 і Рішення Міністра оборони України від 20.02.2025 № 999/уд, яким передбачено виплату одноразової грошової допомоги після укладення контракту на проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу, з визначенням: розміру виплат; переліку осіб, які мають право на винагороду; та переліку документів на підтвердження участі військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових), суд першої інстанції обґрунтовано у цій справі звернув увагу на те, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , в період з 03.11.2022 року по 31.12.2022 року, з 09.01.2023 року по 31.01.2023 року, з 01.02.2023 року по 28.04.2023 року, з 24.05.2023 року по 31.05.2023 року, 07.06.2023 року, з 12.06.2023 року по 14.06.2023 року, 24.07.2023 року по 31.07.2023 року, з 01.08.2023 року по 05.08.2023 року, з 07.08.2023 року по 08.08.2023 року, з 10.08.2023 року по 11.08.2023 року, перебуваючи на посаді старший сапер 3 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерної роти, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в населених пунктах Межівської селищної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області, Великоновосілківської селищної територіальної громади Волноваського району Донецької області, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 18.11.2024 року №1665/7240.
Водночас, суд першої інстанції правильно наголосив, що матеріали даної справи не містять жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах.
Відповідно, оскільки довідка є по суті додатковим документом, що складається з огляду на первинні документи, які підтверджують виконання безпосередніх службових дій кожним військовослужбовцем за визначений відрізок дат, то й достовірність її відомостей має підтверджуватися окрім бойового наказу (розпорядження) записами в журналах бойових дій, відповідних рапортах уповноваженої особи, а зразок довідки про участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України встановлено саме Порядком надання статусу учасника бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасника війни (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2023 №887).
При цьому, суд першої інстанції правильно зауважив, що саме затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2023 року № 887 «Про внесення змін до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» форма довідки від 18.11.2024 року №1665/7240 є підставою для отримання статусу учасника бойових дій і не визначає підстави та розмір нарахування додаткової винагороди передбаченої Постановою №168, оскільки безпосередньо у вказаній довідці міститься примітка, що «ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (особи з інвалідністю внаслідок війни)».
Оскільки позивач мотивуючи бездіяльність відповідача у цій справі посилається на отримання ним у період з 03 листопада 2022 року по 11 вересня 2023 року включно додаткової винагороди на період воєнного стану у розмірі 100 тисяч гривень на місяць, пропорційно дням виконання бойових завдань, виплата якої передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», суд першої інстанції правильно акцентував на наявність у нього права саме на отримання довідки про його безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій за період з 03 листопада 2022 року по 11 вересня 2023 року включно згідно Додатку до доручення Міністра оборони України № 999/уд від 20.02.2025 року. 
Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції на підставі аналізу пунктів 2, 3, 4, 8 розділу XXXIV Порядку № 260 (у редакції наказу МОУ від 25.01.2023 № 44), яким прописано підстави, умови та розміри виплати військовослужбовцям додаткової винагороди на період дії воєнного стану згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» - для отримання підвищеної додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень, передбаченою Постановою №168 військовослужбовцю, необхідно безпосередньо брати участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів та виконувати бойові (спеціальні) завдання визначені пунктом 2 розділу XXXIV Порядку № 260 з обов`язковим підтвердженням такої участі, бойовим наказом (розпорядженням), журналом бойових дій та рапортом командира підрозділу про участь в таких заходах.
Втім, як підставно наголосив суд у цьому випадку, дійсно необхідно враховувати, що перебування позивача у спірний період на військовій службі, виконання обов`язків, пов`язаних із її проходженням, не є автоматичною підставою для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 100000 грн. без дотримання умов, встановлених Постановою Кабінету Міністрів №168, виходячи з того, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин (пункт 8 розділу XXXIV Порядку № 260).
Виходячи з того, що інженерна рота належить до підрозділів забезпечення, а посада сапера не належить до посад, які беруть безпосередню участь у бойових діях, але виконують бойові завдання в районах бойових дій, здійснюють заходи необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, позивач отримував додаткову винагороду на період воєнного стану у розмірі 100 000 гривень саме пропорційно часу участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що і слугувало підставою для видачі довідки від 18.11.2024 № 1665/7420 (за формою згідно додатку 6 до Порядку в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2023 р. № 887).
У той же час, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції правильно виснував, що безпосередня участь позивача у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в контексті приписів розділу XXXIV Порядку № 260 не підтверджується, і відповідно, вищевказана довідка для підтвердження статусу учасника бойових дій, порядок надання якого є відмінним від порядку виплати додаткової винагороди військовослужбовцям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 є правильно виданою позивачу.
При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано додатково наголосив, що в межах розгляду цієї справи участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в населенних пунктах Межівської селищної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області, Великоновосілківської селищної територіальної громади Волноваського району Донецької області у спірний період - судом не ставиться під сумнів, одночасно зауваживши на тому, що участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, не є тотожною участі в бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Разом з тим, оскільки до суду не було надано жодних доказів, які б підтверджували безпосередню участь позивача в бойових діях за відповідний період, підсумовуючи встановлені у справі обставини, суд правильно виснував, що вимоги позивача не знаходять належного правового обґрунтування та спростовуються наявними у справі доказами, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки у даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача видати ОСОБА_1 довідку про його безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин включно згідно Додатку до доручення Міністра оборони України № 999/уд від 20.02.2025 року, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Виходячи з того, що суди не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами, а втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 27.09.2019 по справі № 215/3246/17 та від 09.12.2019 по справі №160/9746/18, колегія суддів підсумовуючи вищевикладене у сукупності не знаходить правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача та для скасування законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції у цій справі, висновки якого позивачем не спростовано.
Керуючись ст.ст. 248, 315, 316, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року – залишити без змін. 
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя Д.В. Чепурнов 

суддя В.А. Шальєва