Справа № 489/9822/25 
Провадження № 3/489/134/26

Інгульський районний суд міста Миколаєва
Постанова
іменем України
28 січня 2026 року місто Миколаїв
Суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва Рибіцька К.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,

встановила:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 26.11.2025 серії ВАБ №661215, вбачається що 26.11.2025 приблизно о 13:30 год за адресою: м. Миколаїв, вул. Баштанське шосе, 1, водій ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом «Миколаїв-Снігурівка», т/з Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 в режимі маршрутного таксі, без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без ліцензії на провадження певного виду діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Захисник ОСОБА_1 адвокат Мамонтов Д.О. подав клопотання закриття провадження у справі, яке підтримав у судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 не здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів, а виконував обов`язки водія на транспортному засобі, який використовувався перевізником для здійснення нерегулярних перевезень. Транспортний засіб належить ОСОБА_2 , яка зареєстрована як фізична особа-підприємець та є власником і керівником ТОВ «Центральний автовокзал». Вказане товариство має ліцензію на право здійснення внутрішніх перевезень пасажирів автобусами, внутрішніх перевезень пасажирів на таксі. Отже, перевезення здійснювалося суб`єктом господарювання, який мав відповідну ліцензію. ОСОБА_1 не здійснював перевезення самостійно. Транспортний засіб використовувало саме ТОВ «Центральний автовокзал» для здійснення перевезення, а не ОСОБА_1 . Як вбачається з відеозапису, розкладу руху та відповідних зупинок на маршруті у водія ОСОБА_1 не було. Відсутність офіційного працевлаштування водія, маршрутного листа, інших дозвільних документів є відповідальністю перевізника. Істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг, а й системний характер таких дій що в даній праві встановлено не було. Патрульний поліцейський не мав права складати протокол. З урахуванням наведеного, захисник просив закрити провадження у справі.
28.01.2026 до суду надійшло клопотання захисника про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Мамонтова Д.О. на підставі раніше поданого клопотання про закриття провадження у справі.
Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративне правопорушення; посвідчення водія ОСОБА_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; фотоматеріали; протокол перевірки технічного стану транспортного засобу; страховий поліс; договір про надання послуг; відеозапис на диску; витяг з ЄДР щодо ФОП ОСОБА_2 і ТОВ «Центральний автовокзал»; витяг з ліцензії; реєстр виданих та анульованих ліцензій), суд дійшов таких висновків.
Завданнями Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до ч. 1 ст.164 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди.
Частиною 2 ст. 50 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.
Підприємницька діяльність (підприємництво) — це ініціативна, самостійна діяльність осіб або підприємств (фірм), націлена на отримання прибутку, або особистого доходу, і яка здійснюється на власний ризик та під власну майнову відповідальність.
На підставі п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають, зокрема, перевезення пасажирів.
З матеріалів, доданих до протоколу, а також наданих захисником, судом встановлено, що власником транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_2 , яка з 06.09.2024 зареєстрована як фізична особа-підприємець з основним видом діяльності: Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення. ОСОБА_2 є засновником та керівником ТОВ «Центральний автовокзал», яке має діючу ліцензію на внутрішні перевезення пасажирів автобусами та внутрішні перевезення пасажирів на таксі.
ОСОБА_1 виконував роботу водія, що не є підприємницькою діяльністю, якщо водій не здійснює таку діяльність самостійно, систематично, для отримання прибутку (не заробітної плати за відпрацьований день), на власний ризик.
Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 надавав пояснення про те, що є водієм, не є власником автомобіля та перевізником.
Для кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 164 КУпАП необхідним є доведення факту провадження господарської діяльності, а таких доказів матеріали справи не містять.

Всі викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
Згідно із положеннями ст. 279, 280 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказані вимоги закону узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Необхідно також зазначити, що суд не повинен в даному конкретному випадку не виконувати вимоги чинного законодавства України, якими встановлені обов`язкові передумови для притягнення особи до адміністративної відповідальності, за органи, які складають адміністративні протоколи, та формально підходити до розгляду таких матеріалів, та приймати рішення про притягнення осіб до адміністративної відповідальності.
Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі від 26.11.2025 серії ВАБ №661215 не відповідають фактичним обставинам та не підтверджуються належними і допустимими доказами.
Разом з тим, суд не вважає слушними посилання захисника на відсутність у поліцейських права на складання протоколу за вказаною статтею КУпАП, оскільки за правопорушення в галузі господарської діяльності, пов`язаної з перевезенням пасажирів і вантажів протокол уповноважені складати посадові особи Укртрансбезпеки.
Так, абзац 3 ч. 1 ст. 255 КУпАП наділяє уповноважених посадових осіб органів Національної поліції повноваженнями на складання протоколів за ст. 164 КУпАП, без деталізації галузі господарської діяльності. Натомість абзац 9 ч. 1 вказаної статті надає повноваження на складання протоколів за ст. 164 КУпАП посадових осіб Укртрансбезпеки лише за правопорушення в галузі господарської діяльності, пов`язаної з перевезенням пасажирів і вантажів. Отже, за правопорушення у вказаній галузі протоколи можуть складати як поліцейські, так і посадові особи Укртрансбезпеки, а тому суд вважає, що протокол складено уповноваженою на те особою.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин суддя вважає за необхідне закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись статтями 252, 266, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя 

постановила:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, – закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення. 

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суд міста Миколаєва.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя К.О. Рибіцька