Справа № 212/14346/25 
2-о/212/52/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2026 року м. Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу, у складі головуючого судді Борис О.Н., за участю секретаря судового засідання Годунової В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку окремого провадження в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області
встановив:
У грудні 2025 року до Покровського районного суду міста Кривого Рогу надійшла заява  ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Заява обґрунтована тим, що заявник ОСОБА_1 , після досягнення 60-річного віку, з метою оформлення пенсії звернулась із відповідним пакетом документів до територіального органу Пенсійного Фонду України за місцем своєї реєстрації.
Однак, у жовтні 2025 року заявник отримала рішення ГУ ПФУ у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №046050026412 від 15.10.2025 року, у якому серед іншого зазначено, що до страхового стажу ПФУ не зараховано: «періоди згідно трудової книжки, серії НОМЕР_1 від 20.07.1983, оскільки титульна сторінка завірена печаткою не придатною для читання. Для зарахування необхідно долучити уточнюючі довідки про періоди роботи видані на підставі первинних документів» Водночас, первісно, 20.07.1983 року трудову книжку заявника заповнювала посадова особа підприємства «Ленинградское швейное объединение имени М.М.Володарского», що знаходилось на території тодішньої РСФСР, в якому заявник працювала швачкою-мотористкою в період з 20.07.1983 року по 16.08.1985 рік. З огляду на припинення будь-яких дипломатичних відносин України з Російською Федерацією (в т.ч. у сфері пенсійного забезпечення), через збройну агресію останньої, на сьогоднішній день, у заявника відсутня можливість надати будь-які інші документи, окрім оригіналу трудової книжки (що міститься в пенсійній справі заявника), які б додатково підтверджували періоди трудової діяльності останньої.
У зв?язку із такими обставинами, заявник не може належним чином підтвердити свій страховий стаж, записи про який занесені до трудової книжки серії НОМЕР_2 . 
На підставі викладеного, просила суд встановити факт належності їй, ОСОБА_1 , трудової книжки серії НОМЕР_1 , заведеної 20.07.1983 року.
Ухвалою суду від 12 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження.
16 січня 2026 року, через систему «Електронний суд», від представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшли письмові пояснення у справі, в яких зазначено, що в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення відсутні будь-які відомості про неможливість одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт, як цього вимагає ст. 318 ЦПК України. Також визначення загального трудового та страхового стажу особи проводиться виключно органами Пенсійного фонду України на підставі трудової книжки чи інших документів, а з 01.01.2004 на підставі відомостей, що є в системі персоніфікованого обліку. Окрім того, встановлення зазначеного в заяві ОСОБА_1 факту, тягне за собою не тільки вирішення питання щодо встановлення факту належності останній трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.07.1983, а й поширюється на інші правовідносини, пов`язані із призначенням пенсії, управління Пенсійного фонду України у Львівській області про що заперечує Головне управління(Рішення про відмову у призначенні пенсії від 15.10.2025 №046050026412), що в свою чергу свідчить про наявність спору про право у зазначеному питанні, у зв`язку з чим вирішення цього питання підлягає розгляду в порядку позовного провадження. Також Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області рішенням №046050026412 від 15.10.2025 відмовило заявнику у призначені пенсії по віку відповідно, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи для призначення пенсійної виплати до вимог ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не зарахуванням періодів згідно трудової книжки Серія НОМЕР_1 від 20.07.1983, оскільки титульна сторінка завірена печаткою не придатною для читання. Для зарахування необхідно долучити уточнюючі довідки про періоди роботи, видані на підставі первинних документів. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області фактично встановлено відсутність права ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення, на момент звернення до Пенсійного фонду. Більш того, рішення №046050026412 від 15.10.2025 про відмову у призначенні пенсійної виплати, заявником у встановленому законом порядку не оскаржено, а отже є чинним. Просила суд взяти до уваги вищенаведене, оскільки заявником обрано не вірний спосіб захисту порушеного чи оспорюваного права, а факти, які просить встановити заявник, не підлягають судовому розгляду в порядку окремого провадження, що в свою чергу є підставою для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Представник заявника у судове засідання не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву просив задовольнити у повному обсязі. 
Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у судове засідання не з`явилась, в наданих до суду письмових поясненнях просила суд взяти до уваги викладені у них доводи, які вважає підставою для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у сукупності, дійшов до такого висновку.
Відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Так, судом встановлено, що Трудова книжка серії НОМЕР_3 заведена 20.07.1983 року на ім`я ОСОБА_2 (до зміни прізвища на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 від 05.07.1986 року – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 7-9)
В Трудовій книжці міститься запис про те, що заявник ОСОБА_1 навчалась в ТУ-27 з 01.09.82 по 20.07.83 роки. (а.с. 7) Вказане також підтверджується копією диплома серії НОМЕР_5 від 20 липня 1983 року з відзнакою, виданого на ім`я ОСОБА_3 , згідно з яким, остання навчалась в технічному училищі – ТУ №27 ім. ХХХ-ліття ВЛКСМ за професією швачка-мотористка верхнього одягу з 01 вересня 1982 року по 20 липня 1983 року, по закінченню якого отримала кваліфікацію швачки-мотористки верхнього одягу 4 розряду, та копією Виписки підсумкових оцінок успішності до диплому № НОМЕР_6 . (а.с. 10-11)
Запис у Трудовій книжці за №01 містить відомості про те, що на підставі наказу №229к від 20.07.1983 року, 20.07.1983 року заявник була прийнята швачкою-мотористкою 4 розряду в цех №2 на підприємство: «Ленінградське швейне об`єднання імені М.М. Володарського», де працювала з 20.07.1983 по 16.08.1985 роки. (а.с. 7)
Запис у Трудовій книжці за №05 (наказ від 23.08.1985 року) містить відомості про те, що заявник була зарахована студенткою денного відділення. Вказане підтверджується копією диплому серії НОМЕР_7 , виданого 24.06.1991 року на ім`я ОСОБА_1 , що міститься в матеріалах справи. (а.с. 12)
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №046050026412 від 15.10.2025 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком. Так, за доданими заявником документами до страхового стажу не зараховано: - періоди згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.07.1983, оскільки титульна сторінка завірена печаткою не придатною для читання. Також зазначено, що для зарахування необхідно долучити уточнюючі довідки про періоди роботи видані на підставі первинних документів. (а.с. 13)
Також заявником додано до заяви роздруківку із розрахунком стажу, за формою РС-право, доданого ГУ ПФУ у Львівській області до зазначеного вище рішення про відмову у призначенні пенсії №046050026412 від 15.10.2025 року, де зазначені періоди навчання зараховані органом ПФУ до страхового стажу заявника. (а.с. 14)
Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У ч. 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58 визначено порядок встановлення факту належності трудової книжки та внесення до неї змін.
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Пунктом 2.11 Інструкції № 58 передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Пунктом 2.13. Інструкції визначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було надано підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при АР Криму (п.2.8 Інструкції).
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи зникнення безвісти в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.
Згідно листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
З матеріалів справи вбачається, що первісно, 20.07.1983 року трудову книжку заявника серії НОМЕР_3 заповнювала посадова особа підприємства «Ленінградське швейне об`єднання імені М.М. Володарського», що знаходилось на території тодішньої РСФСР, в якому заявник працювала швачкою-мотористкою в період з 20.07.1983 року по 16.08.1985 рік. 
Заявнику на підставі Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №046050026412 від 15.10.2025 року було відмовлено у призначенні пенсії за віком, а саме: до страхового стажу не зараховано періоди згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.07.1983, оскільки титульна сторінка завірена печаткою не придатною для читання. (а.с. 13)
З огляду на припинення будь-яких дипломатичних відносин України з Російською Федерацією (в т.ч. у сфері пенсійного забезпечення), через збройну агресію останньої, на сьогоднішній день, у заявника відсутня можливість надати будь-які інші документи, окрім оригіналу трудової книжки (що міститься в пенсійній справі заявника), які б додатково підтверджували періоди трудової діяльності останньої.
Таким чином, наразі заявник позбавлена можливості усунути зазначені недоліки її трудової книжки у відповідності до положень Інструкції № 58, та вільно і в повному обсязі реалізувати своє право на пенсійне забезпечення, що гарантоване Законом. 
Заперечення Головного управління ПФУ у Львівській області про те, що ГУ ПФУ у Львівській області фактично встановлено відсутність права ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення, на момент звернення до Пенсійного фонду а тому в даній справі існує спір про право, є помилковим, оскільки сам по собі факт відмови заявнику у призначенні пенсії не свідчить про існування спору про право в даній справі. Отже доводи представника заінтересованої особи про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є помилковими.
Решта доводів представника ГУ ПФУ у Львівській області не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт належності заявнику ОСОБА_1 трудової книжки серії НОМЕР_1 , заведеної 20.07.1983 року, а відтак подана до суду заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню. 
Керуючись ст.ст293, 315 ЦК України ст.ст. 4,13, 76, 81, 273, 315-316, 318, 319 ЦПК України, суд 

ухвалив:
Заяву  ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області - задовольнити.
Встановити факт належності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , трудової книжки серії НОМЕР_1 , заведеної 20.07.1983 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Заявник:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, ЄДРПОУ 13814885, юридична адреса: 79016, Львівська обл., м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10
Повне судове рішення складено та підписано 05 лютого 2026 року.

Суддя:        О.  Н.  Борис