Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року Справа№200/10174/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправними та скасування рішення, протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з вимогами про:
- визнання протиправним та скасування рішення від 23.09.2025 року о/р 932260147920 про відмову в переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу»;
- визнання протиправною бездіяльності щодо незарахування до стажу державної служби періодів роботи в органах податкової служби з 22.03.1994 року по 31.10.2005 року, з 05.09.2006 року по 15.03.2007 року, з 10.09.2007 року по 06.10.2015 року;
- зобов`язання зарахувати до стажу державної служби періоди роботи в органах податкової служби з 22.03.1994 року по 31.10.2005 року, з 05.09.2006 року по 15.03.2007 року, з 10.09.2007 року по 06.10.2015 року;
- зобов`язання повторно розглянути заяву від 16.09.2025 року та прийняти рішення про переведення на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII, пунктів 10, 12 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, з урахуванням довідок від 15.09.2025 року № 26-17-27/77, від 15.09.2025 року № 26-17-27/78, виданих Північним офісом Держаудислужби та здійснювати виплату пенсії з 16.09.2025 року, з урахуванням раніше проведених виплат.
В обґрунтування позову зазначає, що 16.09.2025 року він звернувся до ПФУ з заявою про переведення його з пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу» відповідно до пунктів 10, 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889 VIII, з огляду на те, що станом на дату звернення за призначенням пенсії стаж державної служби позивача складав понад 20 років. 
За результатами розгляду поданої позивачем заяви Головне управління ПФУ в Донецькій області, яке розглянуло справу за принципом екстериторіальності, прийняло рішення від 23.09.2025 року о/р 932260147920, яким відмовило позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Відповідачем під час розгляду заяви позивача від 16.09.2025 року та наданих до неї документів встановлено, що стаж ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України на 01.05.2016 року становить 9 років 1 місяць 6 днів, оскільки до стажу на посадах державної служби не було враховано періоди роботи у Державній податковій інспекції. 
Враховуючи наведене, відповідач відмовив ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону №889 згідно заяви від 16.09.2025 року, оскільки станом на 01.05.2016 року заявник має менше як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Зазначає, що вказане рішення відповідача порушує конституційне право на пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 січня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Відповідно до вимог статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідачем надано відзив на позовну заяву від 15.01.2026 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся особисто із заявою від 16.09.2025 №6210 щодо перерахунку пенсії - про перехід з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу» (далі - Закон №889). 
Відповідно до ст. 10 Закону № 1058, особа, яка має право на різні види пенсій призначається один із цих видів пенсії за її вибором. При цьому за власним бажанням можна змінити вид пенсії. 
Відповідно до пунктів 10-12 розділу XI Закону № 889 з 01.05.2016 право на призначення пенсії за віком мають державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. 
Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. 
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. 
Відповідно до прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889 втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII (далі - Закон № 3723), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889.
Відповідно до положень ст. 37 Закону 3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 25 Закону № 1058, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої ст. 28 Закону № 1058, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.
Отже, оскільки посадовим особам митних органів відповідно до положень ст. 410 Митного кодексу України присвоюються спеціальні звання, слід дійти висновку, що ці посади не належать до посад віднесених до категорії посад державної служби визначених положеннями ст. 25 Закону 3723 у зв`язку з чим, періоди роботи позивача в рангах державної податкової служби не може бути зараховано до стажу роботи держслужбовця.
Під час розгляду електронної пенсійної справи та наданих документів встановлено, що стаж гр. ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України на 01.05.2016 року становить 9 років 1 місяць 6 днів. 
В той же час до стажу на посадах державної служби не було враховано періоди роботи у Державній податковій інспекції. 
Враховуючи вищевикладене вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону №889 згідно заяви від 16.09.2025 №6210, оскільки станом на 01.05.2016 року заявник має менше як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Наголошує, що з наведених вище обставин, позовна вимога до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач перебуває на пенсійному обліку як одержувач пенсії відповідно до ст. 26 Закону України Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням, що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим 25.12.2015 року. 
16.09.2025 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України з заявою № 6210 про переведення його з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», надавши до заяви всі документи, що підтверджують стаж його роботи на державній службі понад 20 років.
Рішенням Головного управляння Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке розглянуло заяву позивача за принципом екстериторіальності, о/р 932260147920 від 23.09.2025 року позивачу було відмовлено в переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на державній службі – 20 років. 
Зокрема, під час розгляду наданих документів відповідачем не враховано до стажу державної служби період роботи позивача в органах податкової служби з 22.03.1994 року по 31.10.2005 року, з 05.09.2006 року по 15.03.2007 року, з 10.09.2007 року по 06.10.2015 року. 
Відповідач вважає, що основним критерієм, який визначає підстави для зарахування періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.
Отже, оскільки посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання, відповідач дійшов висновку, що ці посади не належать до посад віднесених до категорії посад державної служби визначених положеннями ст. 25 Закону № 3723 у зв`язку з чим, періоди роботи позивача в рангах державної податкової служби не може бути зараховано до стажу роботи держслужбовця.
Так, відповідачем під час розгляду електронної пенсійної справи та наданих документів встановлено, що стаж ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України на 01.05.2016 року становить 9 років 1 місяць 6 днів. 
Таким чином, відповідачем до стажу на посадах державної служби не було враховано періоди роботи у державній податковій службі. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється Законом України «Про державну службу» в редакції Закону від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-ХІІ).
З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року за № 889-VIII, за змістом якого, пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктом 10 та 12 Прикінцевих положень цього Закону.
Статтею 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з пунктом 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» в редакції від 10.12.2015 року № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» в редакції від 10.12.2015 № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, у випадку відсутності в особи стажу, визначеного підпунктами 10 та 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Водночас, за умов наявності в особи стажу понад 10 чи 20 років, в сукупності з дотриманням інших вимог, визначених пунктами 10 та 12 зазначеного закону, у такої особи виникає право на одержання пенсії державного службовця.
Згідно з частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. 
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом № 889-VII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, право на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Тобто, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.
Відтак, після 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17.
Як зазначено вище, на думку відповідача періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування, на яких були присвоєні спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Разом з тим, суд вважає такі доводи відповідача помилковими, з огляду на таке.
Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Відповідно до ч.14 ст.37 Закону №3723-ХІІ, період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Тобто, зазначене положення Закону №3723-ХІІ прямо передбачало зарахування періодів роботи в органах державної митної служби до стажу державної служби.
Також, Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 (чинного до 01.05.2016, тобто в період проходження позивачем служби в податкових органах) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Згідно з ч. 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Отже, до 01.05.2016 року, чинним на той час законодавством України було прямо передбачено, що період роботи в органах державної податкової служби зараховується до стажу державної служби.
Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Отже, з огляду на наведені законодавчі приписи період державної служби позивача в податкових органах у спеціальному званні зараховується до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Донецькій області о/р 932260147920 від 23.09.2025 року є необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Таким чином, судом встановлено право позивача на одержання пенсії державного службовця.
Відповідно до даних трудової книжки позивача НОМЕР_2 останній у спірний період з 22.03.1994 року по 31.10.2005 року, з 05.09.2006 року по 15.03.2007 року, з 10.09.2007 року по 06.10.2015 року працював в податкових органах. Отже, відповідачем цей факт не оспорюється.
Вказаний стаж відповідно до форми ОК-5 зарахований позивачу як спеціальний стаж з кодом «ЗДС037А1», тобто з кодом для застрахованих осіб, які є державними службовцями.
З 18.06.2018 року по 11.11.2020 року позивач працював на посаді провідного державного аудитора Північного офісу Держаудитслужби. Вказана посада також віднесена до державної служби, тому позивачем до заяви від 16.09.2025 року було надано довідки від 15.09.2025 року № 26-17-27/77, від 15.09.2025 року № 26-17-27/78, виданих Північним офісом Держаудислужби, які відповідач мав врахувати при переведенні позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII.
Відповідно до пункту 2.24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 при призначенні (перерахунку) пенсії відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру» для визначення розміру пенсії за нормами Закону для розмежування джерел фінансування особа надає пакет документів, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2.1 цього розділу.
З зазначених підстав суд вважає також неправомірним неврахування довідок про заробітну плату державного службовця від 15.09.2025 року № 26-17-27/77, від 15.09.2025 року № 26-17-27/78, виданих Північним офісом Держаудислужби.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Прийнявши неправомірне рішення, відповідач діяв поза межами статті 19 Конституції України та законів України, не визнавши право позивача на отримання пенсії, що призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.
На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Оскільки право позивача на переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, порушено, таке право підлягає відновленню, а вимоги є такими, що підлягають задоволенню, проте не у спосіб, визначений позивачем, оскільки вимога здійснювати виплату пенсії з 16.09.2025 року, з урахуванням раніше проведених виплат не може бути адресована Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області тому, що виплату пенсії має здійснювати те управління ПФУ, де позивач перебуває на обліку.
Відповідач має лише здійснити переведення позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, розрахувавши його пенсію з урахуванням довідок від 15.09.2025 року № 26-17-27/77, від 15.09.2025 року № 26-17-27/78, виданих Північним офісом Держаудислужби.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини другої статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, код ЄДРПОУ 13486010) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.09.2025 року о/р НОМЕР_4 щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні на інший вид пенсії відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування до стажу державної служби ОСОБА_1 періодів роботи в органах податкової служби з 22.03.1994 року по 31.10.2005 року, з 05.09.2006 року по 15.03.2007 року, з 10.09.2007 року по 06.10.2015 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи в органах податкової служби з 22.03.1994 року по 31.10.2005 року, з 05.09.2006 року по 15.03.2007 року, з 10.09.2007 року по 06.10.2015 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2025 року №6210 та прийняти рішення про переведення його на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII, пунктів 10, 12 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, з урахуванням довідок від 15.09.2025 року № 26-17-27/77, від 15.09.2025 року № 26-17-27/78, виданих Північним офісом Держаудислужби.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати з судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) гривень 40 копійок. 
Рішення складено у повному обсязі та підписано 16 січня 2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.Б. Голубова