РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
Справа №568/1864/25
Провадження №2/568/116/26

27 січня 2026 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області 
суддя Сільман А.О.
секретар судового засідання Саган В.В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи №568/1864/25
за позовом ТОВ «Фінпром маркет» 
до  ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за договором кредиту 

ВСТАНОВИВ
ТОВ «Фінпром маркет» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 20185 грн..
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.06.2025 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит №8384748, відповідно до якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 5000 грн. строком на 360 днів із (фінансовою) процентною ставкою у розмірі 0.95% за користування коштами. Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 20185 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4322,50 грн. заборгованість за відсотками, 862,50 грн. заборгованість за комісією та 10000 заборгованість за пенею.
16.10.2025 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» укладено договір факторингу, згідно якого позивач набув право вимоги до відповідача.
Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість.

Ухвалою від 24.11.2025 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
В судове засідання сторони не з`явилися.
В прохальній частині позовної заяви позивач просив розглянути справу без його участі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення про виклик до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявки у судове засідання відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного.
Судом встановлено, що 11.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит №8384748 (а.с.15-22).
Згідно з п.2.1 Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору.
Пунктом 2 Договору передбачено, що сума кредиту 5000 грн, строк кредитування 360 днів, розмір першого обов`язкового платежу 2287,50 грн.. Період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користування кредитом та становить 30 календарних днів, що означає що всі проценти за користування кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. Комісія за надання кредиту 17.25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 862,50 грн.), денна процентна ставка 0,958%.
Відповідно до п.2.8 Договору, проценти за цим договором нараховуються щоденно, починаючи з першого дня користування кредитом до дати повернення, на залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором. 
Пунктом 5.5 Договору передбачено, що договір укладається сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням ІКС, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електрону комерцію», у сторін договору виникають цивільні права та обов`язки.
Пунктом 6.1 Договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2 Договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом та включаючи день його повернення, до повного погашення заборгованості за договором та підлягають сплаті періодично кожні 30 календарних днів з дати надання кредиту у складі першого обов`язкового платежу та мінімальних обов`язкових платежів відповідно до п.п.2.2.4, п.2.2 та п.п.2.2.5, п.2.2 Договору.
Кредитодавець має право відступити право вимоги за договором або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості, у разі невиконання позичальником зобов`язань за договором (п.8.2.6).

Договір підписаний шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
На виконання умов договору, 11.06.2025 р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало на вказаний відповідачем рахунок грошові кошти в сумі 5000 грн., що підтверджується довідкою ТОВ "Европейська платіжна система" від 14.10.2025 р. та квитанцією від 11.06.2025 р. (а.с. 10, 23).
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору в частині повернення тіла кредиту та сплати відсотків, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача складає 20185 грн.

16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» укладено договір факторингу №16/10/25 (а.с. 26-29).
Відповідно до умов договору фактор зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб.
Згідно п.2.1.3 Договору факторингу, яким передбачено, що Перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги відбувається в день підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо Боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Реєстр прав вимог в паперовому вигляді або у вигляді електронного документу, підписаного кваліфікованими електронними підписами уповноважених представників Сторін у порядку, визначеному цим Договором за допомогою сервісу для обміну електронних документів «Вчасно», є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав вимоги.
16.10.2025 р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» підписали акт прийому-передачі боржників до Договору факторингу від 16.10.2025 р.
Згідно витягу з реєстру прав вимог №16/10/25-01 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінпром Маркет» право вимоги до боржника ОСОБА_1 по договору №8384748 в загальній сумі 20185 грн., яка складається: заборгованості за тілом кредита 5000 грн., заборгованості за відсотками 4322,50 грн., заборгованість за комісією в сумі 862,50 грн. та заборгованість за пенею 10000 грн. (а.с. 30).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Згідно з ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір від 11.06.2025 р. підписано ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразового ідентифікатора.
Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитних договорів, які оформлені в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 2 Закону України «Про електронну комерцію».
Суд вважає, що матеріали справи в сукупності підтверджують факт виконання позикодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором, а саме перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача, номер якої повідомив кредитодавцю сам відповідач.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч.1 ст.1078 ЦК України).
Наявний в матеріалах справи договір факторингу укладений у відповідності до вимог закону, містить всі істотні умови, при його укладенні були дотримані норми ЦК України, які регулюють дані правовідносини.
Враховуючи умови п.2.1.3 Договору факторингу, яким передбачено, що перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги відбувається в день підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо Боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Реєстр прав вимог в паперовому вигляді підписаного уповноваженими представниками Сторін у порядку, визначеному цим Договором, є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав вимоги.
А відтак, позивачем доведено перехід права вимоги до ОСОБА_1 за договором №8384748 від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінпром Маркет».

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Оскільки, в порушення норм чинного законодавства та умов договорів, відповідач свої зобов`язання за договорами належним чином не виконала, кредитні кошти у визначений строк не повернула, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості по кредитному договору в сумі 5000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути відсотки за користування кредитними коштами в сумі 4322,5 грн. нараховані за період 11.06.2025 р. по 09.09.2025 р.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Умовами договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує відсотки за денною процентною ставкою, яка становить 0,95% та застосовується у межах строку кредитування.
Здійснивши розрахунок відсотків в межах погодженого сторонами строку кредитування, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 4322,50 грн. відсотків (47,50 грн. х 91 день).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Статтями 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Умовами кредитного договору передбачено, що за порушення кредитодавцем строків надання позичальнику кредиту, визначених договором, позичальник має право стягнути з кредитодавця неустойку у вигляді пені за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 відсотків від суми простроченого платежу. Кредитодавець не несе відповідальність за відмову у наданні кредитування після підписання договору з підстав, визначених п.п.8.2.8, п.8.2 Договору.
З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нарахована відповідачу пеню за період з 11.07.2025 р. по 19.08.2025 р. в сумі 10000 грн.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 10000 грн. пені.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 862,50 грн. комісії пов`язаної з наданням кредиту, суд враховує наступне.
Відповідно до п.2.2.8 Договору, комісія пов`язана з наданням кредиту 17.25% від суми кредиту та дорівнює 862,50 грн., розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні, нараховується та обліковується в день видачі кредиту (п.2.2.8).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на дату укладення договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Частиною 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (чинною на час укладення договору) передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Оскільки, умови договору щодо комісії, в порядку ст. 215 ЦК України недійсними не визнавались, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 862,50 грн. комісії.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в загальній сумі 10185 грн., що становить 50,5% від заявлених позовних вимог.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті137та частина восьма статті 141 ЦПК України). У даній категорії справ заявник повинен довести сам факт надання послуг, а не їх оплату.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Установлено, що в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500 грн.
На підтвердження наданих послуг, представником позивача долучено: договір про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 р., акт приймання передачі справ на надання правничої допомоги від 25.08.2025 року, витяг з акту №6ФП від 23.10.2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правової допомоги.
Як вбачається із матеріалів справи, 25.08.2025 р. між алвокатом «Ткаченко Юлією Олегівною» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір про надання правової допомоги №25-08/25/ФП (а.с. 32-35).
Умовами договору передбачено, що правнича допомога надається за цим договором, полягає у здійсненні адвокатом комплексу заходів, спрямованих на стягнення належної до сплати клієнту заборгованості боржників за договорами позики, право вимоги за яким належить клієнту у судовому порядку, а також у здійсненні захисту прав та інтересів клієнта, пов`язаних із стягненням заборгованості з боржників у спорах, що виникли внаслідок заходів, вжитих як клієнтом, так і адвокатом, по стягненню заборгованості у судовому порядку (п.1.1).
Із витягу акту приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 р. вбачається, що клієнт замовив, а виконавець зобов`язався надати послуги з комплексного супроводу судових справ зі стягнення заборгованості за кредитними договорами, право вимоги щодо якої належить клієнту, стосовно боржника ОСОБА_1 по кредитному договору №8384748, вартість послуг 4500 грн. (а.с. 36).
Оскільки, позовні вимоги задоволено в частині стягнення 10185 грн., що становить 50,5 % від ціни позову, судові витрати покладається на сторони з урахуванням пропорційності задоволених вимог.
З огляду на зазначене, врахувавши характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та виходячи з конкретних обставин справи, її складності та пропорційності розміру задоволених вимог, суд дійшов висновку про обгрунтованість стягнення з позивача на користь відповідача 2272,5 грн. витрат на правничу допомогу (що становить 50,5 % ).
Керуючись ст.ст.141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ТОВ «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту - задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованість по договору в сумі 10185 грн., яка складається: 5000 грн. тіло кредиту, 4322,50 грн. відсотків та 862,5 грн. комісії.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром маркет» 1223,3 грн. судового збору та 2272,5 грн. витрат на правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет" (місцезнаходження: 08205,Київська обл.,Бучанський р-н, м. Ірпінь,вул. Садова, буд. 31/33, ЄДРПОУ 43311346)
Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Повний текст рішення виготовлений 29.01.2026 р.

Суддя А.О. Сільман