КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                         
Справа № 365/202/25 

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/15686/2025
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
11 грудня 2025 року                                                                                                м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Сушко Л.П.,                                                                            
                                      
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю                        «Діджи Фінанс» на рішення Згурівського районного суду Київської області від 07 липня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Солдатової Т.М.,-
 
   встановив:
 
У березні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду із названим позовом.
ТОВ «Діджи Фінанс» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 3375501 від 27 квітня 2021 року у розмірі                                   10 804 грн 32 коп., сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 квітня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 3375501. 
13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3375501 від 27 квітня 2021 року.
ТОВ «Діджи Фінанс» зазначало, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.
Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 07 липня                2025 року у задоволенні названого позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Діджи Фінанс» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив ізвідсутності належних, допустимих та достатніх доказів укладення 27 квітня                2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем договору про споживчий кредит               № 3375501 та належного підтвердження факту переходу права вимоги до ТОВ «Діджи Фінанс». 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Обгрунтовуючи позовну заяву, ТОВ «Діджи Фінанс» зазначало, що 27 квітня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 3375501, сума - 3 000 грн 00 коп., термін - 27 травня 2021 року.
13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3375501 від 27 квітня 2021 року.
Обгрунтовуючи позовну заяву, ТОВ «Діджи Фінанс» зазначило, що   ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання за умовами укладеного кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 3375501 від 27 квітня 2021 року становить 10 804 грн 32 коп.
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у  письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за  допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у  випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбуваєтьсяв інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови,передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору,укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)                  (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Так, звертаючись до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором ТОВ «Діджи Фінанс» посилалось на те, що 26 квітня                  2021 року ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора подала анкету-заяву на кредит, прийняла умови кредитного договору за допомогою одноразового паролю та отримала кредитні кошти у розмірі 3 000 грн 00 коп.
Згідно п. 6.1. кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
За п. 6.2. договору, розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту, або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству.
Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що у кредитному договорі № 3375501 від 27 квітня 2021 року зазначено прізвище, ім`я, по батькові ОСОБА_1 , адресу проживання, ідентифікаційний код та серію і номер паспорта, електронну пошта та номер телефону.
 Разом з тим, кредитний договір не містить відомостей про одноразовий ідентифікатор, який має бути згенерований при підписанні відповідачем цього договору.
Матеріали справи не містять доказів, що первісний кредитор ТОВ «Мілоан» надсилало або ж ОСОБА_1 будь-яким способом застосувала ідентифікатор електронного підпису, пройшла ідентифікацію особи та здійснила електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти. Позивачем не надано доказів отримання відповідачем одноразового ідентифікатора.
Колегія суддів звертає увагу на те, в матеріалах справи відсутні будь-які докази реєстрації саме ОСОБА_1 у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан», отримання ним логіну та паролю в даній системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «Мілоан» долучило до позовної заяви копію договору про споживчий кредит № 3375501 від 27 квітня 2021 року, копію графіку платежів, копію анкети-заяви на кредит № 3375501 від 26 квітня 2021 року та копію паспорту споживчого кредиту.
Дослідивши вказані документи, колегією суддів встановлено, що вони не містять візуального відображення одноразового ідентифікатора (алфавітно-цифрової послідовності), який за посиланням ТОВ «Діджи Фінанс» застосовувала ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження укладення 27 квітня 2021 року електронного кредитного договору між ТОВ «Мілоан» та               ОСОБА_1 . 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 підписано договір про споживчий кредит № 3375501 від 27 квітня 2021 року із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріали справи. Дослідивши долучений кредитний договір, апеляційним судом встановлено, що  він підписаний ОСОБА_2 (ТОВ «Мілоан») 27 квітня 2021 року о 12 год 02 хв. Відомостей про застосування ОСОБА_1 згенерованого одноразового ідентифікатора договір про споживчий кредит та анкета-заява від 26 квітня 2021 року не містять. 
Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ТОВ «Діджи Фінанс» долучило скріншот першої сторінки договору про споживчий кредит № 3375501 від 27 квітня 2021 року із позначкою про застосування відповідачем одноразового ідентифікатора.
За ч. 3 ст. 367 ЦК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Дослідження нових доказів здійснюється у випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.
Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17.
Додані до апеляційної скарги нові докази, а саме: скріншот першої сторінки договору про споживчий кредит № 3375501 від 27 квітня 2021 року із позначкою про застосування відповідачем одноразового ідентифікатора, колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивачем порушено порядок подання доказів та не обгрунтовано поважних причин неможливості їх подання до суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 07 липня 2025 року ухвалено з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає. 
Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-   
   постановив:
 
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.
Рішення Згурівського районного суду Київської області від 07 липня               2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.
 
Повний текст складено 11 грудня 2025 року.

 

 
Суддя-доповідач                                                                                            Є.В. Болотов 

 
Судді:                                                                                                            С.Г. Музичко

 
                                                                                                                          Л.П. Сушко