Справа №717/2710/25
Номер провадження 2/717/39/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року   Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого – судді: Туржанського В.В.
за участі секретаря: Каленчука П.О.
розглянув в залі суду в селищі Кельменці за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Представник позивача Мовчан Віталій Віталійович подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором №498141-КС-001 про надання кредиту від 01.05.2024 року, що становить 43 287 гривень 21 копійку, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 12 000 гривень, суми прострочених платежів по процентах – 29 487 гривень 21 копійки, суми прострочених платежів за комісією – 1 800 гривень. Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» сплачений судовий збір в розмірі 2 422 гривні 40 копійок.
ВСТАНОВИВ:
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився та подала до суду заяву у якій позовні вимоги визнає частково, просить розглянути справу за її відсутності. В судовому засіданні 15 грудня 2025року ОСОБА_1 позов не визнала повністю та пояснила, що не отримувала кошти за кредитним договором. 01 травня 2024 року ОСОБА_1 не укладала кредитний договір із ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Додаткову угоду не укладала. ОСОБА_1 не має банківської картки. Адреса електронної пошти зазначена у договорі належить її сину ОСОБА_2 . Номер телефону НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 . У акціонерному товаристві «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» ОСОБА_1 рахунку немає і банківську картку не отримувала. Раніше ОСОБА_1 хотіла отримати кредит і зробила фотознімки. Як такі фотознімки потрапили до ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» відповідачці невідомо. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві представник позивача просить розглянути справу за відсутності представника позивача. 
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Судом встановлено, що 01 травня 2024 року ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 уклали договір про надання кредиту №498141-КС-001. Сторони домовились, що сума кредиту становить 8000 гривень. Дата повернення кредиту 24 жовтня 2024 року. Комісія за надання кредиту 1200 гривень, стандартна процентна ставка за кредитом 1,5% в день, знижена процентна ставка за кредитом в день 1,14668750 процентів. Денна процентна ставка 1,16 процентів. Згідно з п.3.2.3. договору сторонами було погоджено також графік платежів, згідно до якого відповідачка повинна була 15 та 29 травня, 12 та 26 червня, 10 та 24 липня, 07 та 21 серпня, 04 та 18 вересня, 02 та 16 жовтня 2024 року сплатити по 1730 гривень в рахунок сплати процентів за користування кредитом, основної суми та комісії за надання кредиту. 
ТзОВ «БІЗНЕС БОЗИКА» перерахувало кредитні кошти на рахунок позичальника ОСОБА_1 01 травня 2024 року, платежем на суму 8000 гривень, що підтверджується звітом по транзакціях з використанням/без використання БПК, що були випущені до рахунку НОМЕР_2 в валюті UAH, обслуговується в АТ «ПУМБ» , власник рахунку ОСОБА_1 за 01 травня 2024 року. 
Договір підписаний відповідачкою електронним одноразовим ідентифікатором. Вказані обставини стверджуються копією договору про надання кредиту №498141-КС-001. 
Таким чином, сторони 01 травня 2024 року уклади договір про надання кредиту в електронній формі, що відповідає положенням Закону України „Про електронну комерцію?, який підписаний відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
01 травня 2024 року ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до договору про надання кредиту №498141-КС-001. Сторони домовились, що сума кредиту збільшується на 4000 гривень. Після збільшення суми кредиту, загальний розмір отримано та неповернутого кредиту складатиме 12000 гривень. Комісія за надання додаткової суми кредиту 600 гривень, денна процентна ставка за кредитом 0,78 процентів. Пункт п.3.2.3. договору сторонами викладено в новій редакції, а саме було погоджено графік платежів, згідно до якого відповідачка повинна була 15 та 29 травня, 12 та 26 червня, 10 та 24 липня, 07 та 21 серпня, 04 та 18 вересня, 02 жовтня 2024 року сплатити по 2600 гривень в рахунок сплати процентів за користування кредитом, основної суми та комісії за надання кредиту. 16 жовтня 2024 року сплатити 2455 гривень 27 копійок в рахунок сплати процентів за користування кредитом, основної суми та комісії за надання кредиту. 
ТзОВ «БІЗНЕС БОЗИКА» перерахувало кредитні кошти на рахунок позичальника ОСОБА_1 01 травня 2024 року, платежем на суму 4000 гривень, що підтверджується звітом по транзакціях з використанням/без використання БПК, що були випущені до рахунку НОМЕР_2 в валюті UAH, обслуговується в АТ «ПУМБ» , власник рахунку ОСОБА_1 за 01 травня 2024 року. 
Акцепт пропозиції щодо укладення додаткової угоди до договору про надання кредиту №498141-КС-001 підписаний відповідачкою електронним одноразовим ідентифікатором. Вказані обставини стверджуються копією акцепту пропозиції щодо укладення додаткової угоди до договору про надання кредиту №498141-КС-001 . 
Таким чином, сторони 01 травня 2024 року уклади додаткову угоду до договору про надання кредиту в електронній формі, що відповідає положенням Закону України „Про електронну комерцію?, яка підписана відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Частиною 1 ст. 207 ЦК України, встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Суд вважає, що домовленістю сторін було погоджено використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання договору. 
У статті 3 Закону України „Про електронну комерцію” зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( стаття 11 ЗУ „Про електронну комерцію”).
Стаття 12 Закону України „Про електронну комерцію” визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку ви отримуєте за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, згідно ст.ст.1046,1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1ст.1048,ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч.1ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 
Відповідачка в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовилася від своїх зобов`язань за цим договором, порушила свої зобов`язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором.
Згідно до ч.5 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Згідно до п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», положення ч. 5 ст. 8 вказаного Закону щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки, вводиться в дію поетапно, а саме протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України" Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Так протягом перших 120 днів установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», був прийнятий 22.11.2023 року та набрав чинності 24.12.2023 року. 
Таким чином, тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто до 20.08.2024 включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно).
Згідно до п.1 ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Таким чином, суд вважає недійсною умову договору між сторонами про встановлення розміру процентів в розмірі , що перевищує зазначені у п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування».
Суд вважає, що розмір заборгованості про процентах слід визначати з врахуванням обмеження їх максимального розміру встановленого п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування».
На підставі ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто з 21.08.2024, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%.
Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач протиправно нарахував проценти за користування кредитом в період з 21 серпня 2024 року в розмірі 1,5% за один день. 
В врахуванням вимог п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», розмір процентів за період з 21 серпня 2024 року по 16 жовтня 2025 року (остання дата нарахування процентів згідно розрахунку заборгованості наданому позивачем) складає 6720 гривень, згідно наступного розрахунку 12000 гривень х 1% (максимальний розмір денної процентної ставки) х 56 днів = 6720 гривень. 
Розмір заборгованості відповідачки за укладеним між нею та ТзОВ „БІЗНЕС ПОЗИКА? кредитним договором становить 12000 гривень заборгованості за сумою кредиту, 25947 гривень 21 копійку заборгованості за процентами за користування кредитом нарахованими за період до 16 жовтня 2024 року включно, 1800 гривень заборгованості за комісією, а всього 39747 гривень 21 копійку.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовну заяву ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково і з відповідачки слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 39747 гривень 21 копійка, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 12000 гривень, заборгованості по комісії в сумі 1800 гривень, заборгованості по процентах за період по 16 жовтня 2024 року в сумі 25947 гривень 21 копійка. 
Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2224 гривні 29 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог. 
Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв`язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. 
Суд вважає безпідставними заперечення відповідачки щодо того, що вона не укладала кредитний договір та не підписувала кредитний договір і додаткову угоду, а також немає рахунку АТ «ПУМБ», не отримувала кошти за договором та додатковою угодою. Пояснення ОСОБА_1 спростовуються копіями договору про надання кредиту та додаткової угоди до цього договору, листом АТ «ПУМБ» №КНО-07.85/17745 БТ від 24.12.2025 року, звітом по транзакціях з використанням/без використання БПК, що були випущені до рахунку НОМЕР_2 в валюті UAH, обслуговується в АТ «ПУМБ» , власник рахунку ОСОБА_1 за 01 травня 2024 року, доданими до позовної заяви фотокопіями паспорта громадянки України ОСОБА_1 , картки платника податків ОСОБА_3 , фотознімком ОСОБА_1 . Суд вважає, що вказані докази, у своїй сукупності, підтверджують проведення товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» ідентифікації особи ОСОБА_1 перед укладенням договору, укладення відповідачкою договору та отримання нею коштів у кредит. 
В порушення ч.1 ст.81 ЦПК України відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що вона не укладала з позивачем вказаний вище кредитний договір та додаткову угоду, не отримала кошти за даним договором і заборгованість за кредитним договором в сумі 39747 гривень 21 копійка повернула позивачу.
Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 41084239, яке розташоване в м. Київ, Бульвар Лесі Українки, будинок 26 офіс 411, до ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» 39747 (тридцять дев`ять тисячсімсот сорок сім) гривень 21 (двадцять одну) копійку заборгованості за кредитним договором та 2224 (дві тисячі двісті двадцять чотири) гривні 29 (двадцять дев`ять) копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 19 січня 2025 року.

Суддя: