Справа № 559/204/26 
Провадження № 3/559/246/2026 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2026   м. Дубно
Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Томілін О.М., ознайомившись з матеріалами справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :
До Дубенського міськрайонного суду Рівненської області надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 564789 від 12.01.2026, ДТП відбулася 12.01.2026 на АД м-19 Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече 266 км 572. 
27.01.2026 представник ОСОБА_1 – адвокат Романко В.В. надіслав до суду клопотання про направлення даної справи за підсудністю до Печерського районного суду м.Києва, оскільки ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з ч. ч.1-2 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 - 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 № 11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» міститься роз`яснення про те, що у випадках, коли законом передбачена альтернативна підсудність (ч.2 ст.276 КУпАП) питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.
Оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 564789 зазначено місцем скоєння правопорушення: АД м-19 Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече 266 км 572, тому справа підсудна Дубенському міськрайонному суду Рівненської області та підстав для передачі матеріалів справи за місцем проживання ОСОБА_1 немає. Тому в задоволенні клопотання про направлення справи для розгляду до іншого суду за місцем проживання особи, щодо якої розглядаються матеріали, суд відмовляє. При цьому ОСОБА_1 та її захисник мають можливість брати участь в судових засіданнях в режимі відео конференції. 
Однак, враховуючи чинну судову практику, суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 наступне. 
Стаття 1 КУпАП вказує, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого дотримання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Справа про адміністративне правопорушення розглядається судом згідно з приписами ч. 1 ст. 276 КУпАП.
Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. При цьому чинні процесуальні норми КУпАП безпосередньо не містять положень щодо підстав і порядку зміни територіальної підсудності справ.
ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримання принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. ЄСПЛ також за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).
З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу процесуальних норм законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при визначенні підсудності протоколу про адміністративне правопорушення, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження у справі про адміністративні правопорушення, у тому числі потерпілої особи (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншому суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Згідно з положеннями ч. 3 ст.34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Така судова практика є сталою та, зокрема, підтверджується ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 578/1/22 (провадження № 51 – 1228 впа 22), якою подання Сумського апеляційного суду задоволено частково та справу про адміністративне правопорушення направлено для розгляду до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, та іншими. 
Крім того, з листа Верховного суду від 04.12.2025 на ім`я апеляційних та місцевих судів загальної юрисдикції вбачається, що можливо застосовувати під час розгляду справ про адміністративні правопорушення за аналогією окремі положення кримінально-процесуального законодавства. 
Таким чином, ОСОБА_1 відповідно до положень ч. 3 ст.34 КПК України має право особисто звернутися до Верховного суду з відповідним клопотанням про направлення справи з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Керуючись ст.ст.1,2,7,276, 278 КУпАП, ст. 34 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Романко В.В. про передачу даної справи за підсудністю до Печерського районного суду м.Києва – відмовити.
Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до Верховного суду з клопотанням про направлення справи з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя         О.М.Томілін