ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1759/24  Номер провадження 22-ц/814/999/26	Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О. О.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Дряниці Ю.В.,
суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В,
секретар Чемерис А.К.
за участю: прокурора Цирфи Т.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 вересня 2025 року
у справі за позовом заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області, в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах – Кременчуцької районної військової (державної) адміністрації, до Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_1 , третя особа: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» про визнання незаконним та скасування рішення Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16.05.2011 року та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯК № 224926 від 23.09.2011 року, витребування з володіння земельної ділянки,-
в с т а н о в и в :
У липні 2024 року заступник керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області, в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах – Кременчуцької районної військової (державної) адміністрації звернувся до суду з позовом до Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_1 , третя особа: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» про визнання незаконним та скасування рішення Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16.05.2011 року та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯК № 224926 від 23.09.2011 року, витребування з володіння земельної ділянки.
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до рішення Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16.05.2011 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 » затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,1200 га з кадастровим номером 5322483805:05:005:0291, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .
На підставі зазначеного рішення відповідачем отримано Державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку.
Окружною прокуратурою встановлено, що вищезазначена земельна ділянка сформована та вибула у приватну власність на підставі рішення Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16.05.2011 року всупереч вимогам земельного і лісового законодавства, оскільки в силу положень ст. ст. 20, 57, 84 Земельного кодексу України та ст. 5 Лісового кодексу України, оскільки спірна земельна ділянка належить до земель державної власності лісогосподарського призначення та повинна використовуватись для ведення лісового господарства в порядку, визначеному Лісовим кодексом України.
Згідно інформації Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція» Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» № 194 від 12.05.2023 згідно матеріалів лісовпорядкування 2017 року земельна ділянка з кадастровим номером 5322483805:05:005:0291 площею 0,1201 га накладається на землі Державного лісового фонду України, площа перетину 0,1201 га (квартал 47 Градизького лісництва Філії «Кременчуцьке лісове господарство» ДП «Ліси України»).
Факт віднесення спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування Філії «Кременчуцьке лісове господарство» Слобожанського офісу ДП «Ліси України», листом Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція» Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» № 194 від 12.05.2023 року та висновком судової комплексної земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи Полтавського НДЕКЦ МВС від 26.03.2024 № КСЕ-19/117-23/16064.
З огляду на викладене та враховуючи, що спірна земельна ділянка відносилась до земель лісогосподарського призначення державної власності, а не до земель комунальної форми власності, рішення Піщанської сільської ради від 16.05.2011 року прийняте з перевищенням наданих законом повноважень та всупереч п. «ґ» ч. 4 ст. 84, ч. 2 ст. 56, ч. 5 ст. 116, ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України.
Відтак відсутність спрямованого на відчуження земельної ділянки рішення повноважного органу державної влади - Кременчуцької РВА - означає, що держава як власник волю на відчуження цієї ділянки не виявляла.
Таким чином, земельна ділянка вибула з володіння власника поза його волею - без прийняття ним відповідного рішення. І оскільки держава в особі Кременчуцької РВА не розпорядилася земельною ділянкою у передбачений законом спосіб, Піщанська сільська рада відчужила її без вираження на це волі власника.
На підставі вищевикладеного, просив суд ухвалити рішення, яким:
-визнати незаконним та скасувати рішення Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16.05.2011 «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 » щодо надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 0,1201 га з кадастровим номером 5322483805:05:005:0291, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .
-визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1201 га з кадастровим номером 5322483805:05:005:0291 серія ЯК № 224926, який 23.09.2011 зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі під № 5532240001001153.
-витребувати на користь власника Кременчуцької районної військової (державної) адміністрації з володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1201 га з кадастровим номером 5322483805:05:005:0291.
-скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 0,1201 га з кадастровим номером 5322483805:05:005:0291 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо даної земельної ділянки.
-стягнути з відповідачів на користь Полтавської обласної прокуратури судовий збір в сумі 12112 грн.
Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його до апеляційного суду. Посилаючись на неповне з`ясування фактичних обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Зокрема звертає увагу суду, на те, що районний суд не надав об`єктивної оцінки доказам, наданим позивачем.
Посилаючись на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду вказує, що місцевий суд не проаналізував надане позивачем викопіювання кварталу 47 Градизького лісництва з плановокартографічних матеріалів лісовпорядкування ДП «Кременчуцький лісгосп» 1979, 1989, 2007 та 2017 років (планшет № 13), які відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України є документами, що підтверджують право постійного користування державних лісогосподарських підприємств на раніше надані землі та наданій інформації Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція» Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» № 194 від 12.05.2023 зі схемою, відповідно до якої спірна земельна ділянка накладається на землі Державного лісового фонду України, площі перетину 100% загальної площі земельних ділянок (квартал 47 Градизького лісництва Філії «Кременчуцьке лісове господарство» ДП «Ліси України»). Зазначена схема в силу викладеної Верховним Судом позиції у постанові від 13.11.2019 у справі № 361/6826/16-ц є допустимим доказом.
Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №368/1158/16-ц, від 23.10.2019 у справі № 488/402/16-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 07.11.2018 у справі № 488/6211/14-ц, та від 13.06.2018 у справі № 369/1777/13-ц, постановах Верховного Суду від 08.02.2018 у справі № 910/9256/16, від 15.01.2019 у справі №907/459/17, від 19.06.2019 у справі № 911/604/18, від 27.01.2020 у справі № 617/964/15-ц та від 22.06.2020 у справі № 297/2935/16-ц, від 21.04.2021 у справі № 707/2196/15-ц, від 07.04.2021 у справі № 367/3877/15-ц, від 01.03.2018 у справі № 910/19932/16, від 04.08.2021 у справі № 925/889/19.
Також, звертає увагу суду на висновок судової комплексної земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи Полтавського НДЕКЦ МВС від 26.03.2024 № КСЕ-19/117-23/16064, відповідно до якого спірна земельна ділянка знаходиться в межах земель Державного лісового фонду в межах кварталу 47 Градизького лісництва Філії «Кременчуцьке лісове господарство».
Відповідачем Піщанською сільською радою подано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду – без змін. 
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
Місцевим судом встановлено, що згідно рішення Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16.05.2011 «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 » затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,1200 га з кадастровим номером 5322483805:05:005:0291, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .
На підставі зазначеного рішення ОСОБА_1 отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером 5322483805:05:005:0291 ЯК № 224926, який 23,09.2011 зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі під №5532240001001153.
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметрами запиту по кадастровому номеру земельної ділянки 5322483805:05:005:0291 відомості відсутні.
Відмовляючи у задоволенні позову районний суд вказав, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, на підтвердження того, що спірна земельна ділянка отримана на підставі оскаржуваного розпорядження накладається на землі лісового фонду.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком районного суду.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із вимогами статті 1 ЛК України усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Згідно зі статтею 7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу.
Відповідно до статті 8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.
Відповідно до статті 19 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення.
Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 20 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.
За змістом статті 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: а) зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; в) окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.
Таким чином, землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які розповсюджується особливий режим щодо використання, надання в користування та передачі у власність.
Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом статті 63 ЛК України полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів. Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 ЗК України).
Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивачем надано наступні докази: викопіювання кварталу 47 Градизького лісництва з плановокартографічних матеріалів лісовпорядкування ДП «Кременчуцький лісгосп» 1979, 1989, 2007 та 2017 років (планшет № 13), інформацію Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція». Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» № 194 від 12.05.2023 зі схемою, відповідно до якої спірна земельна ділянка накладається на землі Державного лісового фонду України, площі перетину 100% загальної площі земельних ділянок (квартал 47 Градизького лісництва Філії «Кременчуцьке лісове господарство» ДП «Ліси України»), висновок судової комплексної земельно-технічної, оціночноземельної експертизи Полтавського НДЕКЦ МВС від 26.03.2024 № КСЕ-19/117-23/16064, відповідно до яких спірні земельні ділянки знаходиться в межах земель Державного лісового фонду в межах кварталу 47 Градизького лісництва Філії «Кременчуцьке лісове господарство».
У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Визначальним для вирішення цієї справи є встановлення того, чи входить спірна земельна ділянка до земель лісового фонду.
Відповідно до пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.
Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу.
Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкування належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.
Відтак, вирішуючи питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства, необхідно враховувати пункт 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України.
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №368/1158/16-ц, від 23.10.2019 у справі № 488/402/16-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 07.11.2018 у справі № 488/6211/14-ц, та від 13.06.2018 у справі № 369/1777/13-ц, постановах Верховного Суду від 08.02.2018 у справі № 910/9256/16, від 15.01.2019 у справі №907/459/17, від 19.06.2019 у справі № 911/604/18, від 27.01.2020 у справі № 617/964/15-ц та від 22.06.2020 у справі № 297/2935/16-ц, від 21.04.2021 у справі № 707/2196/15-ц, від 07.04.2021 у справі № 367/3877/15-ц, від 01.03.2018 у справі № 910/19932/16, від 04.08.2021 у справі № 925/889/19.
Звернувшись до суду із цим позовом, прокурор зазначив, що земельна ділянка, площею 0,1201 га, з кадастровим номером 5322483805:05:005:0291 накладається на землі Державного лісового фонду України, площа перетину 0,1201 га (квартал 47 Градизького лісництва Філії «Кременчуцьке лісове господарство» ДП «Ліси України»), посилаючись на лист ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 12 травня 2023 року № 194 (т. 1 а.с. 38).
У вказаному листі зазначено, що згідно матеріалів лісовпорядкування 2017 року межі земельної ділянки з кадастровим номером 5322483805:05:005:0291 (8) накладаються на землі державного лісового фонду кварталу 47 Градизького лісництва Філії «Кременчуцьке лісове господарство» ДП «Ліси України». Площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером 5322483805:05:005:0291 (8) з кварталом 47 становить 0,1201 га. із загальної площі ділянки 0,1201 га.
Відхиляючи наведений доказ, суд першої інстанції не врахував, що Українське державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання «Укрдержліспроект» (далі - ВО «Укрдержліспроект»), структурним підрозділом якого є ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція», створене з метою проведення лісовпорядкування на всій території лісового фонду України, яке включає систему державних заходів, спрямованих на забезпечення охорони і захисту, раціонального використання, підвищення продуктивності лісів та їх відтворення, оцінку лісових ресурсів, а також підвищення культури ведення лісового господарства. ВО «Укрдержліспроект» здійснює комплекс лісовпорядних робіт для всіх лісокористувачів, незалежно від форм власності і відомчої підпорядкованості за єдиною системою в порядку, встановленому Державним агентством лісових ресурсів України за погодженням з Міністерством охорони навколишнього природного середовища, тобто володіє інформацією про лісовпорядкування (див. постанови Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 361/6826/16-ц, від 24 квітня 2024 року у справі № 940/751/20).
До листа ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 12 травня 2023 року № 194 долучено додаток: схему розташування земельних ділянок, у тому числі з кадастровим номером 5322483805:05:005:0291 (8) відносно земель лісогосподарського призначення Філії «Кременчуцьке лісове господарство» ДП «Ліси України» (квартал 47 Градизького лісництва, згідно з матеріалів лісовпорядкування 2017 року) (т. 1 а.с. 40), що також дозволяє візуально визначити розташування кварталу. Цьому доказу оцінка судом не надавалась.
При цьому, відповідачами не надано доказів на спростування твердження сторони позивача про те, що спірна земельна ділянка накладається на землі кварталу 47 Градизького лісництва.
З огляду на наведене, висновок місцевого суду про недопустимість як доказу накладення меж спірної земельної ділянки на межі земель Державного лісового фонду висновку судової комплексної земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи Полтавського НДЕКЦ МВС від 26.03.2024 № КСЕ-19/117-23/16064 з підстав того, що дана експертиза ґрунтувалася на матеріалах лісовпорядкування 2007 та 2017 років, та листах, які не є підставою для набуття права постійного користування спірною земельною ділянкою ДП "Ліси України" є помилковим.
Отже, колегія суддів доходить висновку, що звертаючись до суду позивачем надано належні та допустимі докази в обґрунтування позовних вимог, а саме того, що спірна земельна ділянка відносилась до земель лісогосподарського призначення державної власності.
Вирішуючи позовні вимоги, колегія суддів зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування норм статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20).
Для витребування нерухомого майна оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування не є ефективним способом захисту права власника (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18)). Вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою (подібні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19)).
З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що задоволенню підлягають позовні вимог щодо витребування на користь власника Кременчуцької районної військової (державної) адміністрації з володіння ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1201 га з кадастровим номером 5322483805:05:005:0291.
Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382, 383  ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури - задовольнити частково.
Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 вересня 2025 року - скасувати.
Позовні вимоги заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області, в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах – Кременчуцької районної військової (державної) адміністрації, до Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_1 , третя особа: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» про визнання незаконним та скасування рішення Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16.05.2011 року та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯК № 224926 від 23.09.2011 року, витребування з володіння земельної ділянки - задовольнити частково.
Витребувати на користь Кременчуцької районної військової (державної) адміністрації з володіння ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,1201 га з кадастровим номером 5322483805:05:005:0291, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

О.В. Чумак