Номер провадження: 33/813/375/26
Номер справи місцевого суду: 507/2189/25 
Головуючий у першій інстанції Вужиловський О. В. 
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2026 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника – адвоката Кравченко Олени Сергіївни (в режимі відеоконференції з Любашівського районного суду Одеської області)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Кравченко Олени Сергіївни на постанову Любашівського районного суду Одеської області від 17 листопада 2025 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Постановою Любашівського районного суду Одеської області від 17.11.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 605 грн 60 коп судового збору на користь держави.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 30.10.2025 року о 18:30 годині, по вулиці Горького в селищі Любашівка Подільського району Одеської області, керував мотоблоком "Форте" д/н відсутній, при цьому перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою технічного приладу "Драгер", тест № 901, результат тесту 0,47 %. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2021 року”.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Кравченко О.С. подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Любашівського районного суду Одеської області від 17.11.2025 року, вмотивовано тим, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, які не залежали від самого ОСОБА_1 , акцентується увага на тому, що первинна апеляційна скарга була подана 26.11.2025 року без порушення строків, але постановою Одеського апеляційного суду від 09.01.2026 року апеляційну скаргу було повернуто, при цьому роз`яснено, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції. Звертається увага на те, що копія постанови про повернення апеляційної скарги отримана адвокатом 12.01.2026 року і цього ж дня через електронний суд апеляційну скаргу подано повторно.
В апеляційній скарзі, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Кравченко О.А. посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а також порушення суддею норм матеріального і процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що досліджені судом першої інстанції докази та матеріали справи, поза розумним сумнівом, не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема звертається увага на те, що із долученого до матеріалів справи відеозапису, після проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою пристрою Драгер, і після огляду працівники поліції належним чином не запитали його, чи погоджується він з отриманим результатом, а в безальтернативній формі після огляду повідомили, що буде складено протокол. Сторона захисту зазначає, що співробітники поліції належним чином не роз`яснили ОСОБА_1 процедуру і порядок проходження огляду на стан сп`яніння, його права та обов`язки у межах такого огляду, а саме про можливість в разі незгоди з результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, про проходження огляду в медичному закладі.
Також, звертається увага на те, що в протоколі відсутня відмітка про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом чи передачу його тверезій особі, яка має посвідчення водія.
Крім того, сторона захисту вважає, що з відеозапису вбачається непрофесійне та не етичне поводження поліцейських, спочатку огляд починає проводити поліцейська Савескул, потім з незрозумілих причин, огляд на стан сп`яніння проводить поліцейський Шевель. Крім того, акцентується увага на тому, що відеозапис, що міститься в матеріалах справи переривається та є фрагментним, що не відповідає вимогам інструкції.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, думки ОСОБА_1 та його адвоката Кравченко О.С. які просили поновити строк на апеляційне оскарження, як такий що пропущений з поважних причин, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити з наведених у ній мотивів та провадження закрити. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення. Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку та доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.
Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Вирішуючи питання про поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження апеляційний суд дійшов наступного.
Строк на оскарження постанови, винесеної суддею у справі про адміністративне правопорушення, може бути відновлений апелянту тільки у разі, коли він пропущений з поважних причин.
Як свідчать матеріали справи, первинна апеляційна скарга була подана адвокатом в передбачений законом строк, але була повернута з підстав не долучення адвокатом своїх повноважень. Повторна ж апеляційна скарга подана в день отримання копії постанови до електронного кабінету адвоката, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Таким чином, матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта, щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Що стосується доводів апеляційної скарги про передчасність оскарженої постанови районного суду, з мотивів невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційним судом встановлено таке.
За положеннями статей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз. 3,5 п.24 своєї постанови № 14 від 23.12.05 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.
Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин зазначених оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими районним судом доказами, яким надана відповідна юридична оцінка у їх сукупності. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №498623 від 30.10.2025 року, в якому наведені обставини порушення ОСОБА_1 приписів п.2.9.а «Правил дорожнього руху», за що він притягається до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, підписаним останнім без будь-яких зауважень чи заперечень та без надання будь-яких пояснень;
- результатом тесту №901 від 30.10.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат якого склав 0,47 %, який підписано ОСОБА_1 без зауважень;
- відеозаписами з портативних відеореєстраторів працівників поліції, який фактично підтверджує ті обставини, які й викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що зазначені вище докази спростовують твердження сторони захисту та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознакою керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Твердження захисника про те, що порушена процедура проведення огляду, зокрема, не з`ясували уповноваженні особи чи погоджується ОСОБА_1 з результатами огляду та не запропонували пройти огляд у закладі охорони здоров`я, не є слушними, оскільки працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою спецзасобу «Alcotest Drager», на що останній погодився, без примусу з боку працівників поліції пройшов огляд на стан сп`яніння на місці, який виявив у нього алкоголь у кількості 0,47 ‰. Окрім того, його було ознайомлено з результатами тестування спеціальним засобом «Drager Alcotest 6810» та повідомлено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 не виказував не згоди з результатом, а лише зазначав, що пив антибіотик, проте результат тесту підписав без жодних зауважень та заперечень. Таким чином, у поліцейських не виникло обов`язку направляти ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу, а відтак відсутність пропозиції правоохоронного органу пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, не спростовує результату огляду, проведеного на місці зупинки, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження.
Доводи скарги, що спочатку огляд почав проводити один поліцейський, а продовжив інший, що свідчить про їх непрофесійність та не етичність, не свідчить про порушення проходження огляду, оскільки огляд проводився уповноваженими на то особами якими було виявлено ознаки сп`яніння.
Крім того, ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення не навів своїх заперечень з цього приводу, а навпаки написав “Згоден” тому апеляційний суд вважає таку позицію способом захисту задля можливості уникнення від адміністративної відповідальності та як наслідок адміністративного стягнення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 , або його представник оскаржували дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Суд критично ставиться до заперечень апеляційної скарги щодо допущеної безперервності відеофіксації вказаної події. Долученим до матеріалів провадження відеозаписом в достатній мірі об`єктивно зафіксовано факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, як і до відсутності Акту огляду на стан сп`яніння, оскільки наявні в матеріалах справи фрагменти відеозаписів та інші матеріалі справи, оцінені в сукупності та узгоджуються між собою, і є достатньою доказовою базою для належної фіксації скоєння порушення п. 2.9 а ПДР України, а тому є допустимими і належними доказами.
Відсутність у матеріалах провадження доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, на що звертає увагу сторона захисту в апеляційній скарзі, жодним чином не впливає на факт доведення його винуватості у керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Загалом, доводи наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Любашівського районного суду Одеської області від 17 листопада 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Кравченко Олени Сергіївни – залишити без задоволення, а постанову Любашівського районного суду Одеської області від 17 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов