ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 650/2124/25
Номер провадження: 22-ц/819/116/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2026 року   м. Херсон
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого  Приходько Л. А.,
суддів:   Базіль Л.В.,
Радченка С. В.,
секретар Андреєва В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ»,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на рішення Великоолександрівського районного суд Херсонської області від 11 вересня 2025 року, у складі головуючого судді Хомик І.І.,
в с т а н о в и в :
У квітні 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Іщук Н.Р., звернулася до суду із позовом до ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати за землю, стягнення судових витрат,
Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача вказувала на те, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6520685200:04:068:0068, загальною площею 3,64 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області. 
09 березня 2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» укладено договір оренди земельної ділянки строком на15 років до 30 листопада 2025 року.
На підставі додаткової угоди від 07 вересня 2015 року між орендодавцем ОСОБА_1 та ТОВ «ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ» та новим орендарем ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» укладено договір про заміну сторони у договорі оренди, за якою право оренди земельної ділянки перейшло до ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС».
28 грудня 2017 року між ОСОБА_1 , ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» було укладено додаткову угоду №700818 до договору оренди землі, відповідно до якої сторони домовилися викласти договір оренди в новій редакції, визначити нову сторону в договорі (Орендаря), а саме ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ». Строк дії договору продовжено до 30 листопада 2027 року.
08 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» укладено додаткову угоду № 700818-7, за якою договір оренди в цілому викладено в новій редакції, за умовами якої в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,64 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до п. 3.1 договору визначено, що договір діє до 30 грудня 2034 року, відповідно до п.14.1 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Орендна плата згідно п.4.1. складає 6,63% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік оренди. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки вказана у пункті 2.4 договору оренди становить 238058,74 гривень. Орендна плата вноситься у строки з 01 серпня до 31 грудня кожного року ( п.4.5.) 
В порушення умов договору оренди землі ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУТ» не сплачено орендну плату за 2022, 2023 та 2024 роки. Загальна сума боргу становить 47349,87 грн.
Посилаючись на систематичну несплату орендної плати, невикористання земельних ділянок за цільовим призначенням та відсутність будь-яких дій з боку відповідача щодо виконання договорів, що свідчать про істотне порушення умов оренди та є підставою для розірвання договору, представник позивача просила розірвати договір оренди землі від 09 березня 2011 року, зареєстрований у Державному реєстрі земель 09 березня 2011 року за № 652060004000035, зі змінами, в редакції згідно додаткової угоди від 28 грудня 2017 року № 700818, укладений між орендарем ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та орендодавцем ОСОБА_1 , щодо земельної ділянки площею 3.64 га з кадастровим номером 6520685200:04:068:0068, що розташована на території Новорайської ОТГ Бериславського району Херсонської області. Стягнути з ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» заборгованість з орендної плати за землю в розмірі 47349,87 грн. на користь ОСОБА_1 та витрати понесені на сплату судового збору в сумі 1937,92 грн.
У травні 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Іщук Н.Р., подала до суду заяву про зміну предмету позову, а саме доповнення позовних вимог, а також про залучення співвідповідача у справі. У заяві представник позивача зазначала, що з метою уникнення відповідальності за несплату орендної плати ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» уклало з ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» договір No1704/25-24 про відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок від 17 квітня 2025 року на земельні ділянки, згідно окремого переліку (серед яких є земельна ділянка позивача кадастровий номер 6520685200:04:068:0055), відповідно до пункту 2.3 якого до ТОВ "ПЕРЕМОГА-ПЛЮС" перейшли обов`язки щодо заборгованості з орендної плати ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ». У зв`язку з наведеним обґрунтуванням, представник позивача просила залучити до розгляду справи в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» та доповнити позовні вимоги новою вимогою про визнання недійсним Договіру відчуження (продажу) права оренди №1704/25-24 від 17 квітня 2025 року, укладеного між ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та ТОВ «ПЕРЕМОГА ПЛЮС», та припинення права оренди земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 , площею 3,64 га з кадастровим номером 6520685200:04:068:0068 ( Номер запису про інше речове право: 46859375 ), що розташована на території Новорайської сільської ради, Бериславського району Херсонської області. 
Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26 травня 2025 року клопотання представника позивача Іщук Н.Р. про залучення співвідповідача задоволено. У цивільній справі про розірвання договору оренди землі, сторонами у якій зазначені: позивач – ОСОБА_1 , представник позивача – Іщук Н.Р., відповідач - ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», залучено співвідповідача - ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС».
Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 11 вересня 2025 року клопотання представника відповідача – адвоката Іщук Н.Р. про зміну предмету позову, а саме доповнення позовних вимог новою вимогою, повернуто позивачу.
Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 11 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Розірвано договір оренди землі від 09 березня 2011 року, зареєстрований у Державному реєстрі земель 09.03.2011 за № 652060004000035, зі змінами, в редакції згідно додаткової угоди від 28.12.2017 року № 700818, укладений між орендарем ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та орендодавцем ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 3.64 га з кадастровим номером 6520685200:04:068:0068, що розташована на території Новорайської ОТГ Бериславського району Херсонської області.
Стягнуто з ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» заборгованість з орендної плати за землю в розмірі 31 566,58 грн на користь ОСОБА_1 та витрати, понесені на сплату судового збору, в сумі 1 937,92 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено існування форс-мажорних обставин, які б перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2023-2024 роки, а тому підстави для звільнення його від виплати орендної плати відсутні. Систематичне не виконання орендарем обов`язку зі сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки, є істотним порушенням договору відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі» та статті 651 ЦК України. При цьому матеріали справи не містять доказів, що несплата була спричинена форс-мажорними обставинами або іншими незалежними від відповідача причинами, які б унеможливлювали виконання його зобов`язань.
11 жовтня 2025 року представник ТОВ «ЮТС–АГРОПРОДУКТ» - Журик А.Л. подав апеляційну скаргу, сформувавши її в системі «Електронний суд», в якій посилаючись на неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалите в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник вказував на те, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази та обставини по справі, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. 
Зокрема скаржник зазначив, що між ТОВ «ЮТС АГРОПРОДУКТ» та орендодавцем існують правовідносини з оренди землі сільськогосподарського призначення. З 24 лютого 2022 року у зв`язку зі збройною агресією військами рф частина території України, включаючи Херсонську область та спірні земельні ділянки, були тимчасово окуповані, у зв`язку з чим ТОВ «ЮТС АГРОПРОДУКТ» не мало можливості здійснювати господарську діяльність на орендованих ділянках. 
Згідно розпорядження Херсонської обласної ради від 01 березня 2023року №24 «Про доповнення переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили» ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» визнано підприємством, що постраждало внаслідок обставин непереборної сили.
Листом ГУ ДСНС України у Херсонській області від 11 червня 2025року підтверджено потенційне забруднення орендованих ділянок вибухонебезпечними предметами та не залучення підрозділів ДСНС до проведення робіт з розмінування території. 
У зв`язку з потенційною загрозою забруднення земельних ділянок ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» надано пільги з місцевих податків та зборів на території Новорайської сільської територіальної громади, що підтверджено розпорядженнями Новорайської сільської військової адміністрації. 
Скаржник зазначає, що дані документи є беззаперечним доказом існування обставин, які об`єктивно унеможливили не лише провадження господарської діяльності ТОВ «ЮТСАГРОПРОДУКТ», але й будь-яке використання орендованих земельних ділянок, що згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України звільняє орендаря від сплати орендної плати.
Товариство зазначило, що суд неправильно застосував норми матеріального права, не врахувавши положення частини шостої статті 762 ЦК України та правові висновки Верховного Суду, в яких вказано, що перебування земельних ділянок у зоні бойових дій чи тимчасовій окупації підтверджує неможливість їх використання і звільняє орендаря від обов`язку виплати орендної плати.
Зокрема зазначив, що поза увагою суду залишилось те, що відповідачем надано доказ, а саме лист Головного управління ДСНС України у Херсонській області № 66 03-2942/66 16/3 від 11 червня 2025 року, який є підтвердженням того, що земельна ділянка, яка є предметом договору оренди землі, щодо якого подано позов, є потенційно забрудненою вибухонебезпечними предметами. На думку скаржника, даний доказ підтверджує наявність обставин неможливості використання землі орендарем відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України, а не дії обставин непереборної сили або наявності умов для розірвання договору з ініціативи відповідача.
Крім того, апелянт вказав, що в ході розгляду справи суд першої інстанції допустив істотні процесуальні порушення, оскільки не забезпечив належного повідомлення іншого співвідповідача - ТОВ «ПЕРЕМОГА ПЛЮС» про день, час та місце судового засідання та провів розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, хоча після подання ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» зустрічного позову справа підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження і ціна позову перевищує 30 (тридцять) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що є також підставою для розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Також зазначає, що подану ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» заяву про відвід судді судом першої інстанції розглянуто з порушенням порядку розгляду такого клопотання, внаслідок чого справу розглянуто неповноважним складом суду.
Крім того, право оренди земельної ділянки ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» було відчужено ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» на підставі відповідного правочину і таким чином новий орендар несе відповідальність за невиконання зобов`язань за договором. З огляду на це ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не є боржником за зобов`язаннями, передбаченими договором оренди землі, тому відповідно не повинен бути відповідачем за цим позовом і з нього не має стягуватися судовий збір у справі на користь позивача. Тобто ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не є належним відповідачем у справі, що є безумовною підставою для скасування рішення суду.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Іщук Н.Р., діючи від імені ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, вказуючи, що на її думку, рішення суду є законним та обґрунтованим
При цьому зазначила, що доводи апелянта про нібито порушення норм процесуального законодавства під час залучення до участі у справі ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС», як співвідповідача, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідно до ч. 1 ст. 49 ЦПК України, позивач має право змінити предмет позову та заявити клопотання про залучення співвідповідача до початку першого судового засідання. Таке клопотання було подано відповідно до вимогам ст. 51 ЦПК України. ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» набуло права оренди земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу права оренди від 17 квітня 2025 року. Відповідно до ч. 5 ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення може бути відчужене без погодження з власником. Таким чином, ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» стало стороною у спірному правовідношенні, що обґрунтовує його участь у справі як співвідповідача. 
Щодо посилання скаржника про неповідомлення ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» не підтверджуються належними доказами. Ухвала про залучення співвідповідача була винесена 26 травня 2025 року, а питання зміни предмета позову — 11 вересня 2025 року. У ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» була можливість реалізувати своє право на захист, зокрема через подання пояснень, відзиву або участь у судовому засіданні. Також у матеріалах справи містяться докази направлення за адресою реєстрації ТОВ «ПЕРЕМОГА ПЛЮС» клопотання про залучення його в якості співвідповідача у справі
Зазначила, що на її думку, суд першої інстанції правомірно застосував положення частини 4 статті 274 ЦПК України, згідно якої, суд може розглядати справу в порядку спрощеного провадження, якщо вона не входить до переліку винятків, передбачених частиною 3 цієї статті. Апелянт не навів переконливих аргументів, що справа підпадає під винятки, які унеможливлюють спрощене провадження
Посилання відповідача на розпорядження Новорайської СВА Бериславського району як на такі, що підтверджують факт непридатності спірної земельної ділянки є необґрунтованим, оскільки вказані розпорядження не визнають земельні ділянки, що перебувають в оренді Товариства, непридатними або засміченими вибухонебезпечними предметами, а лише надають пільги на певний строк. Заходи щодо визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами не проводилися.
Товариство не намагалось зв`язатись з орендодавцем та повідомити про неможливість використання вказаної земельної ділянки, також не повідомив і про зміну своєї адреси. 
ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не надано доказів на підтвердження, що зазначені спірні земельні ділянки оголошені небезпечними для сільськогосподарського використання. Твердження відповідача щодо неможливості використання орендованих земельних ділянок та сплачувати орендну плату через відсутність доступу до земельних ділянок та повну неможливість їх використання, відсутність безпечного доступу працівників підприємства до ділянок, як встановленого факту, не відповідає дійсності.
Крім цього, у листі Головного управління ДСНС України в Херсонській області №66 03-2942/66 16/3 від 11 червня 2025 року повідомляється, що їх служба до робіт з розмінування на зазначених територіях не залучалась, роботи з розмінування проводились іншими фаховими відомствами з розмінування. Головне управління ДСНС України в Херсонській області у листі не надає висновку щодо земельної ділянки позивача. 
02 листопада 2025 року представником ТОВ «ЮТС–АГРОПРОДУКТ» - Журиком А.Л. подані додаткові пояснення, які містять в собі доводи та посилання на докази, які не були предметом розгляду суду першої інстанції та не містяться в апеляційній скарзі, а отже не можуть бути прийняті судом в силу вимог статті 367 ЦПК України та частини 1 статті 364 ЦПК України.
22 листопада 2025 року представник ТОВ «ЮТС–АГРОПРОДУКТ» - Журик А.Л.. подав клопотання, сформувавши його в системі «Електронний суд», про зупинення провадження у справі з підстав визначених пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України до розгляду Верховним Судом справи № 650/3776/24, яка ухвалена у подібних правовідносинах.
Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України суду надана можливість за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі лише у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Перегляд судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку колегією суддів не є підставою для зупинення провадження у справі.
Оскільки перегляд судового рішення у справі № 650/3776/24 на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду не передавався, підстави для зупинення провадження у даній справі відсутні. 
З огляду на викладене клопотання представника ТОВ «ЮТС– АГРОПРОДУКТ» - Журика А.Л. про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.
Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи учасники справи не з`явилися, причини неявки не повідомили.
12 січня 2026 року від представника позивача – адвоката Іщук Н.Р. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача.
Згідно з вимогами частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Отже, зі змісту вказаної норми права вбачається, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. З врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
З огляду на вказане та враховуючи передбачені чинним процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.
Відповідно до частини першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ЮТС-АГРОПОДУКТ» про розірвання договору оренди земельної ділянки посилаючись на те, що відповідач (орендар) не виконав обов`язок зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки, що є істотним порушенням умов укладеного між ними договору оренди землі та підставою для його розірвання.
У даній справі судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХС №045017 є власником земельної ділянки кадастровий номер 6520685200:04:068:0068, загальною площею 3,64 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 квітня 2020 року № 206007078. 
09 березня 2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» укладено договір оренди земельної ділянки строком на15 років до 30 листопада 2025 року. Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Бериславському районі центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09 березня 2011 року за №65206000400035.
На підставі додаткової угоди від 07 вересня 2015 року між орендодавцем ОСОБА_1 та ТОВ «ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ» та новим орендарем ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» укладено договір про заміну сторони у договорі оренди, за якою право оренди земельної ділянки перейшло до ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС».
28 грудня 2017 року між ОСОБА_1 , ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» було укладено додаткову угоду №700818 до договору оренди землі, відповідно до якої сторони домовилися викласти договір оренди в новій редакції, визначити нову сторону в договорі (Орендаря), а саме ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ». Строк дії договору продовжено до 30 листопада 2027 року.
08 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» укладено додаткову угоду № 700818-7 до договору оренди землі, за якою договір оренди в цілому викладено в новій редакції.
За умовами вказаного договору орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6520685200:04:068:0068, загальною площею 3,64га, розташовану на території Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки становить 238058,74 грн (п. 2.4.) Строк дії договору до 30 грудня 2034 року (п. 3.1).
Відповідно до пункту 4.1 Договору орендна плата складає 6,63 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 15783,29грн за повний рік оренди і вноситься у грошовій формі. 
Орендна плата вноситься орендарем у строк до 31 грудня (п.4.4).
Пунктом 12.3 Договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.
В порушення умов договору оренди землі ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУТ» не сплачено орендну плату за 2022, 2023 та 2024 роки. Загальна сума боргу становить 47 349,87 грн.
17 квітня 2025 року ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУТ» уклав договір відчуження права оренди земельної ділянки №1704/25-24, за яким передав права та обв`язки орендаря ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС».
Дана обставина підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Згідно з умовами договору оренди та додаткових угод, орендна плата мала сплачуватися до 31 грудня кожного року.
Згідно з листом-довідкою Новорайської сільської військової адміністрації від 12 травня 2025 року за № 01-11/1052/25 станом на 09 травня 2025 року земельні ділянки, які перебувають в оренді ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», не використовуються, тобто обробіток їх не здійснюється, орендна плата та податкові платежі не сплачуються. ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не приймало участь у обстеженні та розмінуванні земельних ділянок, що перебувають в оренді підприємства. Обстеження та очищення земельних ділянок здійснювалося відповідними військовими групами із розмінування за ініціативою Херсонської ОВА в рамках гуманітарного розмінування території громади. Безпосередньо представниками Новорайської СВА огляд (обстеження) вищевказаних земельних ділянок не проводився, вищевказані земельні ділянки не віднесені до ділянок, які забруднені/імовірно забруднені вибухонебезпечними предметами. Деякі інші користувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення (суб`єкти господарювання) співпрацювали із військовими групами із гуманітарного розмінування допомагаючи їм у різний спосіб, деякі землекористувачі здійснювали розмінування земельних ділянок повністю за власний рахунок так як були зацікавлені у якнайшвидшому обстеженні та якнайшвидшому поверненні земельних ділянок у користування. Такі землекористувачі і на даний час також використовують свої власні або орендовані земельні ділянки сільськогосподарського призначення.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено існування форс-мажорних обставин, які б перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2023-2024 роки, а тому підстави для звільнення його від виплати орендної плати відсутні. Систематичне не виконання орендарем обов`язку зі сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки, є істотним порушенням договору відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі» та статті 651 ЦК України. При цьому матеріали справи не містять доказів, що несплата була спричинена форс-мажорними обставинами або іншими незалежними від відповідача причинами, які б унеможливлювали виконання його зобов`язань.
Водночас суд визнав, що у 2022 році передані в оренду відповідачу земельні ділянки перебували на тимчасово окупованій території, через що орендар об`єктивно не міг ними користуватися, а тому в 2022 році орендар значною мірою був позбавлений можливості використовувати земельні ділянки за цільовим призначенням та отримати дохід від господарської діяльності в 2022 році та як наслідок здійснити виплату орендної плати за 2022 рік.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Правилами частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Отже, оренда землі є окремим випадком найму майна, загальні правила якого визначені приписами цивільного (приватного) права. Відповідно й законодавче регулювання підстав припинення права оренди землі складається з норм цивільного та земельного законодавства.
Договір оренди землі, відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з частиною першою статті15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а приписи статей 24, 25 цього Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.
Орендодавець, відповідно до абзацу п`ятого частини першоїстатті 24 Закону України «Про оренду землі», має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.
Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт (частина друга статті 25 Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату» орендної плати.
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня 2024 року у справі № 629/2698/23; постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші).
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» систематично протягом 2023-2024 років не виплачувало ОСОБА_1 орендну плату у строки, визначені умовами укладеного між ними договору та додатковими угодами про оренду землі, що відповідно до наведених норм права є підставою для розірвання договорів оренди відповідно до пункту «д» частини першої статті141 ЗК України.
Відповідно висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі№ 918/391/23 (провадження № 12-19гс24) підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.
Оскільки позивач мотивував позовні вимоги тим, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» вчасно не сплачувало орендну плату за 2022 - 2024 роки, тому саме відповідач повинен був спростувати належними та допустимими доказами твердження позивача про несплату орендної плати в обумовлений в договорі термін до 31 грудня поточного року, чого ним зроблено не було.
Відповідач факт невиплати орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки не заперечує, посилаючись на те, що заборгованість по орендній платі за вказаний період виникла виключно з обставин, пов`язаних з військовою агресією рф проти України, що стало підставою для введення військового стану з 24 лютого 2022 року та окупацією Херсонської області.
Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).
Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.
У зв`язку із запровадження на території України УказомПрезидента України № 64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.
У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 червня 2022 року в справі № 922/2394/21 зазначено, що: «статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18 та у постанові від 09 листопада 2021 у справі №913/20/21».
Отже, орендар повинен довести факт, що він опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, або ж виконання договірних зобов`язань внаслідок військової агресії було практично неможливим (через активні воєнні дії, тимчасову окупацію засміченням вибухонебезпечними предметами земельної ділянки, що є предметом договору), це допоможе уникнути відповідальності за порушення договірних зобов`язань.
Відповідно до частини 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відповідно до системного аналізу глави58 ЦК України оренда земельної ділянки є різновидом найму майна, а тому загальні положення про найм (оренду) застосовуються до регулювання відносин з найму (оренди) земельної ділянки, якщо інші правила не передбачено спеціальним Законом. Положення ЗаконуУкраїни «Про оренду землі» не забороняють застосування до відносин з оренди землі наведених загальних положень, викладених у статті762 ЦК України (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 399/935/16-ц (провадження № 61-304св17)).
Згідно з положеннями частини шостої статті762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.
Обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.
Спірна земельна ділянка розташована на території Новорайської сільської ради, що відноситься до Новорайської сільської територіальної громади Бериславського району, Херсонської області, та у період з 09 квітня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасово окупацією рф, а з 11 листопада 2022 року Новорайська сільська територіальна громада Бериславського району, Херсонської області віднесена до території можливих бойових дій, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, яким було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, а також Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року№ 376, який є чинним.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що належними, достатніми та допустимими доказами відповідачем доведено факт неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин, а саме існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2022 рік, оскільки земельна ділянка, що розташована на території Новорайської сільської ради в період з квітня 2022 року по листопад 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією, тому в 2022 році орендар значною мірою був позбавлений можливості використовувати спірну земельну ділянку для отримання доходів в 2022 році.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності вини відповідача у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022 рік за договором оренди земельної ділянки та неврахування даного періоду під час встановлення систематичності невиконання своїх обов`язків по сплаті орендної плати товариством у цей період.
Обґрунтовуючи свої заперечення щодо неможливості виплати орендної плати за 2023, 2024 роки відповідач посилається на наявність обставин непереборної сили, за які він не відповідає, що унеможливлює розірвання договору оренди землі на підставі систематичної несплати орендної плати за цей період, зокрема не можливості використання орендованих земельних ділянок позивача через її потенційне замінування та існування загрози загроза для життя і здоров`я працівників при обробітку земельної ділянки.
Проте належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано.
Спірні земельні ділянки розташовано на території Новорайської сільської ради, яка з листопада 2022 року віднесена до території можливих бойових дій, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, яким було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, а також Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року№ 376, який є чинним.
Бойові дії у 2023 та 2024 роках на вказаній території не велися.
Документів на підтвердження забруднення спірних земельних ділянок вибухонебезпечними предметами матеріали справи не містять. 
Відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення ним будь-яких дій, спрямованих на обстеження земельних ділянок з метою подальшого їх використання за цільовим призначенням.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про відсутність протягом 2023-2024 років, за який відповідачем не вносилася орендна плата, можливості користуватися земельною ділянкою через військову агресію рф проти України, потенційну загрозу забруднення спірних земельних ділянок вибухонебезпечними предметами, а також через знищення та розкрадання належного Товариству майна.
Також, відповідачем не надано будь-яких доказів, що відповідач здійснював дії щодо, наприклад, звернення до компетентних органів з приводу обстеження та розмінування земельних ділянок з метою усунення перешкод у користуванні ними, звернення з листами до позивача про наявність вказаних перешкод та звільнення відповідача у зв`язку з цим від сплати орендної плати тощо, що могло б свідчити про здійснення відповідачем дій щодо доведеності наявності дійсних обставин щодо неможливості виконання зобов`язання, що, в свою чергу, могло б розглядатися як підстава для застосування частини шостої статті 762 ЦК України.
Відповідачем не доводилося, що в межах реалізації Закону України« Про протимінну діяльність в Україні», товариство зверталося до уповноважених органів щодо проведення процедури очищення території (земельної ділянки), та повідомляло орендодавця про неможливість використання земельних ділянок та неможливості сплати орендної плати, а посилання в апеляційній скарзі на лист ГУ ДСНС України у Херсонській області, отриманий за зверненням відповідача після ухвалення рішення суду першої інстанції у сукупності з іншими обставинами, не містить в собі підстав для застосування ч.6 ст. 762 ЦК України, оскільки містить в собі інформацію про припущення щодо земельних ділянок.
Даний лист не доводить належним чином факту дії обставин непереборної сили, не підтверджує виникнення правових підстав для звільнення відповідача від обов`язку виконання грошового зобов`язання за договором оренди землі та не свідчить про наявність передбачених законом умов для розірвання договору з ініціативи відповідача. Так, відповідно до інформації, що міститься у вказаному листі піротехнічні розрахунки ДСНС до робіт з розмінування на відповідних земельних ділянках не залучались, а самі роботи проводились іншими фаховими відомствами, при цьому не вказано, які саме органи виконували такі роботи, на підставі яких документів і в яких межах. Твердження щодо потенційної забрудненості ділянок вибухонебезпечними предметами носить гіпотетичний та попереджувальний характер, оскільки жодного обстеження земельної ділянки, яка є предметом даного спору, ГУ ДСНС не проводило, як і не зазначало факту наявності на ній вибухонебезпечних предметів або неможливості її використання. Крім того, лист не містить відомостей неможливості використання саме спірної земельної ділянки.
Потенційна небезпека, на яку посилається відповідач, не є доказом реальної неможливості обробки конкретної земельної ділянки. У межах приватно-правових договірних зобов`язань, звільнення від їх виконання можливе лише за наявності обставин, які фактично унеможливлюють здійснення сільськогосподарської діяльності, що має бути підтверджено відповідними технічними висновками або іншим належним доказовим матеріалом, який у справі відсутній.
Частиною другою статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Отже, для засвідчення форс-мажорних обставин ТПП України видається сертифікат. Лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (Відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.
Верховний Суд у постановах від 01.06.2021 у справі №910/9258/20, від 14.06.2022 у справі №922/2394/21 зазначав, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Таким чином, в разі наявності певних обставин (форс-мажорних), які засвідчені для конкретної особи відповідним сертифікатом ТПП України, суд має оцінити зазначений доказ у сукупності з іншими доказами.
Водночас, настання форс-мажорних обставин не є підставою для невиконання стороною зобов`язання, строк виконання якого настав до дати настання таких обставин, а також для звільнення сторони від відповідальності в такому випадку.
Такий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі №912/750/22.
Скаржник посилається на наявність форс-мажорних обставин, які в даному випадку, на його думку, підтверджується Розпорядженням ХОР від 01 березня 2023 року №24 «Про доповнення переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили», яким ТОВ «ЮТС-АГРОПОДУКТ» внесений у перелік суб`єктів господарювання, що постраждав внаслідок обставин непереборної сили прийнятий на підставі листа ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року. Проте його не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні». Також, вказане розпорядження не містить будь-яких відомостей на підтвердження доводів представника Товариства щодо наявності конкретних обставин, які унеможливлювали використання відповідачем об`єкту оренди і, як наслідок, виконання ним своїх зобов`язань за договором оренди землі. Крім того, згідно пункту 2 цього розпорядження воно підлягало затвердженню сесією обласної ради, однак відповідного рішення обласної ради скаржник не надав. Враховуючи викладене, слід визнати, що зазначене розпорядження без його затвердження сесією обласної ради не створює для відповідача правових наслідків у вигляді звільнення від виконання договірних зобов`язання, у тому числі і обов`язку зі сплати орендної плати за 2023, 2024 роки.
Посилання представника Товариства на розпорядження начальника Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 31 жовтня 2023 року № 163; розпорядження начальника Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 06 лютого 2024 року № 29; розпорядження начальника Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 18 квітня 2024 року № 154, якими надано пільги з нарахування та сплати орендної плати за землі комунальної власності, єдиного податку четвертої групи для юридичних осіб та мінімального податкового зобов`язання за період з 01 березня 2022 року по 31 березня 2024 року відповідно, висновків суду першої інстанції щодо недоведеності наявності обставин, яка унеможливлювали сплату орендної плати за 2023, 2024 роки, не спростовують. Вказані розпорядження видані лише щодо надання певних податкових пільг у зв`язку з потенційною загрозою забруднення земельних ділянок господарства вибухонебезпечними предметами, та не містять відомостей щодо визнання спірних земельних ділянок забрудненими вибухонебезпечними предметами, і не звільняють Товариство від обов`язку сплачувати орендну плату за орендовані земельні ділянки приватної власності.
З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що належними, достатніми та допустимими доказами відповідачем не доведено існування обставин, за які він не відповідає, та які б перешкоджали йому виконати передбачений договором обов`язок з виплати позивачці орендної плати за 2023 та 2024 роки.
Щодо стягнення заборгованості з орендної плати колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Отже,у відповідача ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» у зв`язку з укладенням договору та прийняттям в користування об`єкта оренди виникло зобов`язання зі сплати орендної плати за весь час користування земельною ділянкою. Орендна плата відповідачем не сплачувалась за 2023 та 2024 роки.
Відповідно до частини першої статті13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно розраховано суму заборгованості у розмірі 31 566,58 грн ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» за період 2023-2024 роки за договором оренди земельної ділянки, яку необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 .
Що стосується доводів товариства про те, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» є неналежним відповідачем у справі з огляду на відчуження товариством права оренди земельної ділянки на користь ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС», колегія суддів звертає увагу на наступне.
Відповідно до частини шостої статті 7 Закону України «Про оренду землі» у разі відчуження права оренди земельної ділянки таке право переходить до особи, на користь якої воно відчужене. Разом з тим, згідно з частиною п`ятою статті 6 зазначеного Закону, право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом.
Отже, саме з моменту державної реєстрації переходу права оренди новий орендар набуває юридично значущих прав та обов`язків щодо користування земельною ділянкою.
З матеріалів справи встановлено, що на підставі договору про відчуження (продаж) права оренди земельних ділянок, укладеного 17 квітня 2025 року між ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС», право оренди землі строком на один рік перейшло до ТОВ «ПЕРЕМОГА ПЛЮС».
Оскільки виниклі між сторонами спірні правовідносини стосуються періоду 2022-2024 років, тобто часу, який передував відчуженню права оренди землі (квітень 2025 року), то визначення співвідповідачами у справі ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» (який мав висловити свої доводи та надати заперечення проти пред`явлених вимог) та ТОВ «ПЕРЕМОГА ПЛЮС» (до якого лише тимчасово перейшли права та обов`язки орендаря), є процесуально виправданим.
Апеляційний суд враховує, що предметом позову є обставини, які виникли у 2022-2024 роках, тобто до укладення 17 квітня 2025 року відповідного договору про відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок та реєстрації за новим орендарем права оренди. Обов`язки нового орендаря наступають з часу реєстрації його права оренди, крім випадків, встановлених законом та договором, а тому зокрема і скаржник (ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ») за вимогами про розірвання договорів оренди має відповідати за порушення умов договорів оренди в частині несплати орендної плати, допущені ним у 2023-2024 роках. 
Апелянт не довів, що право оренди за укладеним договором зареєстровано за новим орендарем, враховуючи, що з моменту реєстрації такого права, ці права переходять до нового орендаря та за умовами цього договору новому орендарю переданий, відповідно до вимог цивільного законодавства, обов`язок виконання невиконаних попереднім орендарем зобов`язань по сплаті орендної плати.
Отже, оскільки позивач звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості з орендної плати за період з 2022 року по 2024 рік, орендарем за яким був саме ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», та останній не довів вищевикладеного, то саме з ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» суд першої інстанції правильно стягнув заборгованість, як з особи, яка порушила зобов`язання, що виникли з 2022 року по 2024 рік, а саме за 2023-2024 роки.
Доводи апелянта про наявність підстав для застосування положення частини шостої статті 762 ЦК України, як підстави для несплати орендної плати, звільнення від відповідальності спростовуються вищенаведеним.
Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.
Щодо відсутності відомостей про повідомлення про дату, час та місце розгляду справи ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що судом, відповідно до вимог пункту 1 частини сьомої статті 128 ЦПК України, судові повістки про виклик ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» відправлялися за адресою місцезнаходження юридичної особи, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які поверталися з відміткою у поштовому повідомленні про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Відповідно до змісту пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду є днем вручення судової повістки. 
Крім того, відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Проте ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» рішення суду, у тому числі з підстав неповідомлення належним чином про дату, час і місце засідання суду не оскаржувало, а відомостей про те, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» також представляє інтереси іншого співвідповідача в матеріалах справи відсутні.
Щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 23 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою представника позивача Іщук Н.Р. в інтересах ОСОБА_1 до ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» про розірвання договору оренди землі. Розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, встановлено відповідачу строк 5 (п`ять днів) з дня вручення ухвали про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження, у який відповідач має право надіслати суду заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження ( а.с.25).
Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 11 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження ( а.с.89).
Згідно частини першої, другої, третьої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи:1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:
1)ціну позову; 2)значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4)категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1)справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судоммалозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4)справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом року, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.
Згідно пункту 5 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження врахував ціну позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, предмет спору та характер спірних правовідносин, які не свідчать про складність справи, не вимагають проведення підготовчого судового засідання для повного, об`єктивного та всебічного встановлення обставин справи.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання особи, яка подала апеляційну скаргу на необхідність розгляду справи за правилами загального провадження на підставі частини п`ятої статті 274 ЦПК України у зв`язку з поданням зустрічної позовної заяви, оскільки ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 11 вересня 2025 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» до ОСОБА_2 про зобов`язання привести земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом надання до них доступу на підставі акту виконаних робіт з очищення місцевості від вибухонебезпечних предметів та дистанційного зондування землі.
Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд справи неповноважним складом суду, а саме суддею Хомик І.І., якій було заявлено відвід і який було вирішено з порушеннями вимог процесуального законодавства, колегія суддів вважає такі доводи неприйнятними з огляду на те, що відвід судді було вирішено судом першої інстанції в порядку, визначеному статтею 44 ЦПК України. За змістом частини третьої зазначеної статті, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Крім того, за положеннямипункту 2 частини 3 статті 376 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції являється виключно та обставина, що підстави відводу судді першої інстанції визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, тоді як вбачається зі змісту заяви про відвід судді, вона грунтується виключно процесуальними діями судді в інших справах, що за вимогами статті 26 ЦПК України не може бути підставою для відводу суду.
Оскільки у цій справі апеляційним судом не встановлено обставин, що свідчать про упередженість або необ`єктивність суду першої інстанції у розгляді справи, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість відповідних доводів відповідача.
Також, не можуть бути прийняті до уваги посилання апелянта на неврахування правових висновків Верховного Суду у релевантних правовідносинах, оскільки правовідносини у цій справі та справах № 910/7495/16, № 911/255/23 не є подібними.
Крім того, як такі, що не впливають на правильність прийнятого судом рішення, та не містять в собі підстав для його скасування, слід залишити поза увагою й інші доводи апеляційної скарги.
За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 11 вересня 2025 року постановлено з додержанням вимог закону, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, надана правильна оцінка наявним у справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
Розподіл судових витрат в порядку частини тринадцятої статті 141 ЦПК України не здійснюється у зв`язку із залишенням апеляційної скарги ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» без задоволення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» - Журика Андрія Леонідовича залишити без задоволення.
Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 11 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий: Л.А.Приходько
Судді: Л.В. Базіль 
С.В. Радченко