Номер провадження: 22-ц/813/6236/25 
Справа № 522/13841/13-ц
Головуючий у першій інстанції Івченко В. Б.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мономах» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Гудкова Сергія Олексійовича про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мономах» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мономах» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.12.2014 року з метою забезпечення позову по цій справі вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею – 64,7 кв. м., житловою площею – 38,1 кв. м., яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності в межах заявлених позовних вимог в розмірі 112 863 (сто дванадцять тисяч вісімсот шістдесят три) гривні 59 (п`ятдесят дев`ять) копійок.
14.05.2025 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Приморського районного суду від 19.12.2014 у справі № 522/13841/13-ц, посилаючись на те, що постановою головного державного виконавця Приморського відділу державної реєстраційної служби у м. Одесі ПМУ МЮ Жорнова П.В. від 08.07.2024 року по ВП № 50705794 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 522/13841/13-ц виданого 16.02.2016 року Приморським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Мономах» 112 863,59 грн та 871,00 грн судового збору, 7 500,00 грн виконавчих витрат, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення (залишок нестягненої суми за виконавчим документом 0 грн).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року клопотання представника відповідача адвоката Гудкова Сергія Олексійовича про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мономах» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу задоволено.
Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2014 року у справі № 522/13841/13-ц, шляхом скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею – 64,7 кв.м., житловою площею – 38,1 кв.м., яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. 
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Мономах» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року скасувати та відмовити заявнику у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №522/13841/13-ц, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду не виконувалось Відповідачем, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням і надає позивачеві право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат і 3% річних з моменту порушення грошового зобов`язання (копія позову додається). Рішення суду не виконувалось Відповідачем у період з 07.09.2016 по 17.12.2019 роки, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. За розрахунком загальна заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає: 52 713,09 (інфляційне збільшення) + 10 925,82 (штрафні санкції) = 63 638,91 грн., які підлягають сплаті Відповідачем за прострочення виконання рішення суду. Приймаючи оскаржувану ухвалу від 03.06.25 р. по суті, суд надав можливість боржнику ухилитися від виконання рішення суду щодо погашення заборгованості та виїхати за межі України, чим позбавив стягувача можливості отримати стягненні за рішенням суду грошові кошти.
Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 11.11.2025 року о 15:00 годині, сторони по справі не з`явились, причини неявки не повідомили, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не клопотали, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до висновків Верховного Суду по справі №361/8331/18 - якщо учасники процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Враховуючи розумні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, усвідомленість сторін по справі про розгляд справи та відсутності від них клопотань про відкладення судового засідання, колегія суддів не бачить перешкод для розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення на таких підставах. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про задоволення клопотання представника відповідача адвоката Гудкова Сергія Олексійовича про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мономах» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи повне виконання судового рішення у даній справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.12.2014 у справі № 522/13841/13-ц, шляхом скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею – 64,7 кв. м., житловою площею – 38,1 кв. м., яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що: 
Приморським районним судом м. Одеси розглядалась цивільна справа № 522/13841/13-ц за позовом ПАТ «Страхова компанія «Мономах» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу.
19.12.2014 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/13841/13-ц заяву представника ПАТ «Страхова компанія «Мономах» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею – 64,7 кв. м., житловою площею – 38,1 кв. м., яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності в межах заявлених позовних вимог в розмірі 112 863 (сто дванадцять тисяч вісімсот шістдесят три) гривні 59 (п`ятдесят дев`ять) копійок задоволено.
25.02.2015 рішенням Приморського районного суду м. Одеси позов ПАТ «СК «Мономах» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу – задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Мономах» в порядку регресу завдану матеріальну шкоду у розмірі 112863 (сто дванадцять тисяч вісімсот шістдесят три) гривні 59 (п`ятдесят) копійок, судовий збір у розмірі 871 (вісімсот сімдесят одну) гривню та судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень.
21.01.2016 ухвалою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , що діє в інтересах ОСОБА_1 , відхилено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2015 року залишено без змін.
Представником відповідача до матеріалів справи долучено копію постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 50705794 за виконавчим листом Приморського районного суду м. Одеси від 16.02.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Мономах» 112 863,59 грн. та 871,00 грн. судового збору, 7 500,00 грн. виконавчих витрат, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення (залишок нестягненої суми за виконавчим документом 0 грн.).
Також представником відповідача у судовому засіданні надано роздруківку Інформації з Єдиного реєстру боржників та з АСВП щодо ОСОБА_1 , згідно яких інформація про нього як боржника в реєстрах відсутня.
Колегія суддів виходить з наступного.
Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.
Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).
Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.
Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.
Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.
Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.
Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 10 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Отже, при розгляді справи та/або задоволенні позову суд не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатом розгляду справи і вирішенням спору по суті, чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі.
Таким чином заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 522/13841/13-ц за позовом ПАТ «Страхова компанія «Мономах» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу.
19.12.2014 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/13841/13-ц заяву представника ПАТ «Страхова компанія «Мономах» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею – 64,7 кв.м., житловою площею – 38,1 кв.м., яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності в межах заявлених позовних вимог в розмірі 112 863 (сто дванадцять тисяч вісімсот шістдесят три) гривні 59 (п`ятдесят дев`ять) копійок задоволено.
25.02.2015 рішенням Приморського районного суду м. Одеси позов ПАТ «СК «Мономах» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу – задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Мономах» в порядку регресу завдану матеріальну шкоду у розмірі 112863 (сто дванадцять тисяч вісімсот шістдесят три) гривні 59 (п`ятдесят) копійок, судовий збір у розмірі 871 (вісімсот сімдесят одну) гривню та судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень.
21.01.2016 ухвалою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , що діє в інтересах ОСОБА_1 , відхилено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2015 року залишено без змін.
Звертаючись до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Приморського районного суду від 19.12.2014 у справі № 522/13841/13-ц, представник відповідача обґрунтував його тим, що постановою головного державного виконавця Приморського відділу державної реєстраційної служби у м. Одесі ПМУ МЮ Жорнова П.В. від 08.07.2024 року по ВП № 50705794 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 522/13841/13-ц виданого 16.02.2016 року Приморським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Мономах» 112 863,59 грн. та 871,00 грн. судового збору, 7 500,00 грн. виконавчих витрат, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення (залишок нестягненої суми за виконавчим документом 0 грн.). 
На підтвердження зазначеним обставинам, представником відповідача до матеріалів справи долучено копію постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 50705794 за виконавчим листом Приморського районного суду м. Одеси від 16.02.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Мономах» 112 863,59 грн. та 871,00 грн. судового збору, 7 500,00 грн. виконавчих витрат, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення (залишок нестягненої суми за виконавчим документом 0 грн.).
Також представником відповідача у судовому засіданні надано роздруківку Інформації з Єдиного реєстру боржників та з АСВП щодо ОСОБА_1 , згідно яких інформація про нього як боржника в реєстрах відсутня.
Таким чином, встановивши, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2015 року, яке ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.01.2016 року залишено без змін, яким позов ПАТ «СК «Мономах» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу – задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Мономах» в порядку регресу завдану матеріальну шкоду у розмірі 112863 (сто дванадцять тисяч вісімсот шістдесят три) гривні 59 (п`ятдесят) копійок, судовий збір у розмірі 871 (вісімсот сімдесят одну) гривню та судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень, в повному обсязі виконано, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 50705794 за виконавчим листом Приморського районного суду м. Одеси від 16.02.2016 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову, у зв`язку з тим, що підстави для застосування таких заходів забезпечення позову, відпали.
Доводи апеляційної скарги фактично повторюють доводи, які були викладенні представником позивача в суді першої інстанції, і на які суд першої інстанції надав обґрунтовану відповідь, а саме щодо відсутності підстав для скасування арешту, у зв`язку з тим, що 03.06.2025 року ПАТ «Страхова компанія «Мономах» звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання зобов`язання за рішенням суду у даній справі, на підтвердження чого надано позовну заяву з вхідним номером канцелярії суду, оскільки заходи забезпечення позову вживались судом саме в межах позову про стягнення збитків в порядку регресу в сумі 112 863,59 грн., рішення суду за яким виконано у повному обсязі, натомість на вимоги позову ПАТ «Страхова компанія «Мономах» поданого 03.06.2025 року заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 19.12.2014 року не поширюються.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості заявити клопотання про накладення заходів забезпечення позову в межах розгляду позову до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання зобов`язання за рішенням суду у даній справі.
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції – без змін. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мономах» - залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року – залишити без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений: 04.12.2025 року. 

Головуючий                                                                О.М. Таварткіладзе

Судді:                                                                        Л.М. Вадовська

                                                                               Є.С. Сєвєрова