ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/6960/25      Головуючий суддя І інстанції Кісь Д. П.
Провадження № 33/818/477/26     Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2026 року    м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Хорошевської Т.В., а також потерпілої ОСОБА_1 та її представника – адвоката Кайдашова В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника БичковаО.О. на постанову судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2025 року, стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, мешканка м. Харкова,
- визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення, у виді штрафу у розмірі 850 грн. 
Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
Постановою встановлено, що 08 вересня 2025 року о 09:38 год. водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Тесла», номерний знак НОМЕР_1 по вул. Велика Гончарівська, 42, м. Харкова, не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не реагувала на її зміну та здійснила виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Лексус», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п.п. 2.3(б), 11.3 ПДР України.
В апеляційній скарзі захисник Бичков О.О. просив судову постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, посилаючись на те, що ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом втратила свідомість, а коли прийшла до тями, то вже перебувала на зустрічній для неї смузі руху та безпосередньо перед нею перебував автомобіль «Лексус» під керуванням ОСОБА_1 . В цей момент ОСОБА_2 намагалась уникнути зіткнення автомобілів, однак не встигла повернутися до своєї смуги руху. Вважав, що втрата свідомості свідчить про існування у ОСОБА_2 іншого хворобливого стану, який виключає можливість свідомо керувати діями. Такий стан є гострим порушенням фізіологічних функцій організму, що тимчасово позбавляє людину здатності орієнтуватися у просторі, усвідомлювати реальність і контролювати свою поведінку. Вважав. Що судом першої інстанції справа розглянута не в повному обсязі, а склад адміністративного правопорушення не встановлено. Крім цього, захисник вважав, що в діях іншого водія також існує порушення правил дорожнього руху, оскільки водій ОСОБА_1 мала можливість побачити перед собою автомобіль під керуванням ОСОБА_2 та мала здійснити екстрене гальмування для уникнення зіткнення з автомобілем. Поряд з цим, захисник вважав, що у цій справі існують сумніви щодо винуватості ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, які, на його думку, повинен був вирішити суд першої інстанції призначивши відповідну експертизу.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Хорошевська Т.В. повідомила, що ОСОБА_2 повідомлена про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги однак у зв`язку з її зайнятістю, просила апеляційний розгляд проводити без участі ОСОБА_2 .
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_1 та її представник не заперечували щодо проведення апеляційного розгляду без участі ОСОБА_2 .
Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст.268, 271 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість проведення судового розгляду без участі ОСОБА_2 однак за обов`язковою участю її захисника – адвоката Хорошевської Т.В. 

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Хорошевської Т.В., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, а також пояснення потерпілої ОСОБА_1 та її представника Кайдашова В.С., які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та вважали оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п.п. 2.3(б), 11.3.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Зокрема, визнаючи ОСОБА_2 винним, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення; схемі місця ДТП; письмових поясненнях учасників ДТП, а також відомості відеозапису з відеореєсратора автомобіля «Тесла», яким саме керувала ОСОБА_2 .
Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк.3), 08.09.2025 року ОСОБА_2 керувала транспортним засобом «Тесла» по вул. Велика Гончарівська у м. Харкові, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не реагувала на її зміни, здійснила виїзд на смугу зустрічного руху та скоїла зіткнення з автомобілем «Лексус» під керуванням ОСОБА_1 .
З відомостей цього протоколу вбачається, що ОСОБА_2 відмовилась від підпису протоколу та від отримання його копії, про що працівник поліції зазначив у цьому протоколі.
Разом з цим в матеріалах цієї справи міститься схема місця ДТП (арк. 5).
З відомостей цієї схеми об`єктивно вбачається, що ОСОБА_2 була ознайомлена з цією схемою, про що свідчить її власноручний підпис у цій схемі без будь яких зауважень.
Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_2 , ані захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися з позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.
Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_2 та її захисника, а також відсутність відповідних висновків інших компетентних органів щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 та схеми місця ДТП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі та схемі відповідають дійсності, тому можуть слугувати доказами у справі.
Відповідно до відомостей, які зафіксовані схемі місця ДТП вбачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулась на смузі руху саме автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .
Тобто ОСОБА_2 керуючи автомобілем здійснила виїзд на зустрічну, для неї, смугу руху та допустила зіткнення з автомобілем, який рухався по своїй смузі руху назустріч ОСОБА_2 .
Крім того, в апеляційній скарзі захисник зазначав, що ОСОБА_2 знепритомніла та здійснила виїзд на зустрічну смугу руху, однак перед зіткненням прийшла до тями та намагалась повернутися на свою смугу руху.
Проте, в поясненнях, які ОСОБА_2 надавала на місці події працівникам поліції(арк. 6) остання зазначала, що втратила свідомість та прийшла до тями тільки після удару.
Суд апеляційної інстанції критично ставиться до пояснень ОСОБА_2 оскільки вони не є послідовними, а також змінювались нею після спілкування зі своїм захисником.
Крім того, в матеріалах справи міститься відеозапис події, який був зафіксований на відеореєстратор, який знаходився в автомобілі «Тесла», яким керувала саме ОСОБА_2 (арк. 8).
З відомостей цього відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався по своїй смузі руху та почав виїжджати на зустрічну смугу руху. Виїхавши на зустрічну смугу руху автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався чітко назустріч автомобілю під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалась у своїй смузі руху.
Також з відеозапису вбачається, що безпосередньо перед зіткненням автомобілів, ОСОБА_2 намагалась повернутись до своєї смуги руху, однак відстань між автомобілями була дуже мала, а тому зіткнення уникнути їй не вдалося.
Поряд з цим, в матеріалах цієї справи міститься медична документація на ім`я ОСОБА_2 .
Проте, з відомостей цих медичних документів вочевидь вбачається, що саме під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримала певні тілесні ушкодження, а також вбачається, що вона проходила певне лікування після цієї дорожньо-транспортної пригоди.
Однак, належить врахувати, що будь-які фактичні відомості про те, що ОСОБА_2 має якісь захворювання, що обумовило втрату її свідомості під час керування нею транспортним засобом в матеріалах справи відсутні. Також захисник не надав будь-яких медичних документів, що свідчать про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_2 , до ДТП і в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.
Відсутність такої медичної документації ставить під сумнів існування у ОСОБА_2 будь-яких захворювань, що виключали її винуватість у вчиненні ДТП.
Поряд з цим апеляційний суд звертає увагу, що у разі існування будь-яких захворювань або хворобливого стану, що може обумовити втрату свідомості, водію заборонено сідати за кермо та керувати транспортним засобом, оскільки це наражає на небезпеку, як цього водія, так і інших учасників дорожнього руху.
Крім того, відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно ж вимог п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Тобто, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем у своїй смузі руху розраховувала на те, що інші учасники дорожнього руху, в тому числі, ОСОБА_2 також будуть виконувати ці Правила та не здійснюватимуть виїзд на зустрічну смугу руху.
Відповідно до вимог п. 2.3(б) ПДР України, для забезпеення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до вимог п. 11.3 ПДР України, На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.
Крім цього належить врахувати, що в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник повідомила, що ОСОБА_2 не отримувала посвідчення водія що взагалі виключає її право керувати транспортними засобами і ця обставина, поза розумним сумнівом, свідчить про відсутність навиків керування автомобілем.
Крім того, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_2 п.п. 2.3(б), 11.3 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст. 124 КУпАП до адміністративної відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
Крім того, в апеляційній скарзі захисник посилався на те, що суд першої інстанції не призначав судову експертизу у цій справі.
Натомість, ані в апеляційній скарзі, ані під час апеляційного розгляду захисник не звертався до суду апеляційної інстанції з клопотанням про призначення будь-якої експертизи, а тому суд апеляційної інстанції не призначав у цій справі будь-яких судових експертиз.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Бичкова О.О. – залишити без задоволення.
Постанову судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2025 року щодо притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя       С.К. Шабельніков