ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

06 лютого 2026 року	Справа №160/22977/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача - 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача- 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача - 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача - 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій позивач просить:
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії №046150018402 від 29 липня 2025 року щодо відмови призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №1;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплачувати з 21.07.2025 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням та в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 р., зарахувавши період роботи позивача на посаді молодшої медичної сестри рентгенологічного відділення з 01.02.2007 р. по 28.02.2011 р. згідно довідки №707 від 02.07.2025 р. до стажу роботи за Списком № 2.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 19.08.2024 вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та надала необхідні документи. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №046150018402 від 29 липня 2025 року було відмовлено позивачці у призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням пенсійного віку. Крім того, не зараховано період роботи на посаді молодшої медичної сестри рентгенологічного відділення з 01.02.2007 р. по 28.02.2011 р. згідно довідки №707 від 02.07.2025 р. до стажу роботи за Списком № 2. З відмовою у призначенні пенсії позивач не погоджується, оскільки, відповідно до відомостей, які надані відповідачу, довідок, що долучаються, трудової книжки, позивач набула необхідний стаж та досягла необхідного віку, що є підставою для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку. Також при прийнятті вказаного рішення про відмову у призначенні пенсії, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не враховано рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 р. №1-Р/2020. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, у зв`язку з чим, звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 18 серпня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів. Витребувано у відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) належним чином завірену копію матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Копію ухвали про відкриття провадження у справі отримано 26.08.2025 представниками відповідачів 1, 2, про що в матеріалах справи містяться довідки про доставку електронних листів.
29.08.2025 року на виконання ухвали суду від 18 серпня 2025 року від відповідача-1 надійшли матеріали пенсійної справи позивача.
Правом на подання відзиву на позовну заяву в установлений термін відповідач-1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не скористався.
16 вересня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому відповідач-2 пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.07.2025 звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003. За результатами розгляду заяви та наданих документів прийнято рішення від 29.07. 2025 року №046150018402 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ч.2 ст. 114 Закону 1058-ІУ, в зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи за Списком №1 встановленого ст. 114 Закону 1058-ІУ. Згідно з наданими документами страховий стаж, з урахуванням кратності, становить 43 роки 4 місяці 24 дні. Вік заявниці на дату звернення 45 років 19 днів. Стаж роботи за Списком №1 — 14 років 3 місяці 15 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу роботи за Списком № 2 не зараховано період роботи на посаді молодшої медичної сестри рентгенологічного відділення з 01.02.2007 по 28.02.2011 згідно довідки №707 від 02.11.2025, оскільки відповідно до наказів про результати атестації робочих місць №237 від 12.07.2004 та №384 від 20.10.2009 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2 молодшим медичним сестрам з догляду за хворими, зайнятим в рентгенівських кабінетах. Відповідач-2 також зазначив, що норми Закону № 1788-ХІІ в частині призначення пенсій на пільгових умовах за Списком №1 не підлягають застосуванню, так як, з 11 жовтня 2017 року порядок призначення пенсії за віком (в тому числі на пільгових умовах за Списком № 1 регулюється Законом №1058-ІУ. Положення статті 114 Закону № 1058-ІУ на даний час не змінені, неконституційними не визнавались, є чинними та відповідно підлягають до застосування. Оскільки згідно довідки №707 від 02.11.2025, відповідно до наказів про результати атестації робочих місць №237 від 12.07.2004 та №384 від 20.10.2009 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2 молодшим медичним сестрам з догляду за хворими, зайнятим в рентгенівських кабінетах, період роботи на посаді молодшої медичної сестри рентгенологічного відділення з 01.02.2007 по 28.02.2011 не може бути зараховано до стажу роботи за Списком № 2 . Оскільки, на дату звернення (21.07.2025 ) вік позивача 45 років 19 днів, то для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно ст. 114 Закону № 1058-ІУ немає законних підстав.
Частиною першою статті 261 КАС України визначені особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні, а саме відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи обставини ненадання відповідачем-2 відзиву у встановлений строк (протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі), суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 21.07.2025 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.
У зв`язку з впровадженням екстериторіальності заяву було направлено для опрацювання до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та розглянуто ним.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №046150018402 від 29 липня 2025 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
У вказаному рішенні зазначено, зокрема, наступне:
«Вік заявниці на дату звернення 45 років 19 днів. Стаж роботи за Списком №1 — 14 років 3 місяці 15 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу роботи за Списком № 2 не зараховано період роботи на посаді молодшої медичної сестри рентгенологічного відділення з 01.02.2007 по 28.02.2011 згідно довідки №707 від 02.11.2025, оскільки відповідно до наказів про результати атестації робочих місць №237 від 12.07.2004 та №384 від 20.10.2009 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2 молодшим медичним сестрам з догляду за хворими, зайнятим в рентгенівських кабінетах».
Не погоджуючись з відмовою відповідача-2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, а також не зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивача на посаді молодшої медичної сестри рентгенологічного відділення з 01.02.2007 р. по 28.02.2011 р. згідно довідки №707 від 02.07.2025 р. до стажу роботи за Списком № 2, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788).
Закон №1788 відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч.4ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VІІІ від 03.10.2017 року було доповнено Закон №1058-IV розділом XIV-І «Пенсійне забезпечення окремих категорія громадян», зокрема, статтею 114 визначені умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників. Вказані зміни набрали чинності 11.10.2017 року.
Закон № 1058-IV - є спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.
Преамбулою Закону №1058-IV передбачено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, Закон № 1058-IV, як спеціальний закон є пріоритетним у правовідносинах щодо призначення пенсії на пільгових умовах з моменту набрання законної сили Законом України № 2148-VІІІ від 03.10.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» - з 11.10.2017 року.
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788 - XII, а саме, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Конституційний Суд у Рішенні від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 (далі Рішення №1-р/2020) вказав на те, що ідентична викладеній у Законі № 213-VІІІ правова норма щодо збільшення пенсійного віку, яка міститься в Законі № 2148-VIII та якою доповнено Закон №1058-ІV, теж не відповідає Конституції України, а тому не підлягає застосуванню.
За висновком суду, до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення № 1-р/2020 і які відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону №1788-ХІІ після 23 січня 2020 року (набрання чинності Рішенням № 1-р/2020), належать особи, які працювали до 1 квітня 2015 року, були зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону №1788-ХІІ в редакції, яка діяла до 1 квітня 2015 року, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до ПФУ за призначенням пенсії.
Так, зокрема, у Рішенні № 1-р/2020 зазначено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.
Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.
В ході розгляду справи судом встановлено, що на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії (21.07.2025 року) ОСОБА_1 виповнилось 45 років 19 днів, її страховий стаж становив 43 роки 04 місяці 24 дні, в тому числі 14 років 03 місяці 15 днів пільгового стажу за Списком№1.
Тобто, у відповідності до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивачка досягла пенсійного віку для призначення пенсії на пільгових умовах та має необхідний стаж роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, що є умовою для призначення пенсії у відповідності до положень п. «а» ч. 1 ст. 13 цього Закону.
При цьому суд зазначає, що до спірних правовідносин перевагу слід віддати саме тому закону, який у застосуванні найбільш сприятливий для позивачки, а саме пункт «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII, положення якого визнано неконституційними, який передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в оскаржуваному рішенні №046150018402 від 29 липня 2025 року зазначено, що страховий стаж позивача становить 43 роки 04 місяці 24 дні, не зараховано за Списком №2 період роботи на посаді молодшої медичної сестри рентгенологічного відділення з 01.02.2007 по 28.02.2011 згідно довідки №707 від 02.11.2025, оскільки відповідно до наказів про результати атестації робочих місць №237 від 12.07.2004 та №384 від 20.10.2009 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2 молодшим медичним сестрам з догляду за хворими, зайнятим в рентгенівських кабінетах.
Щодо не зарахування до страхового стажу за Списком №2 період роботи на посаді молодшої медичної сестри рентгенологічного відділення з 01.02.2007 по 28.02.2011 згідно довідки №707 від 02.11.2025, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно з ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Наведене кореспондується положенням ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Так, згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 18.09.1995 року позивач:
- 01.02.2007 року - переведена молодшою медсестрою рентгенологічного відділення (наказ №7-к від 26.01.2007року);
- 11.03.2011 року – у зв`язку з закінченням Криворізького медичного коледжу переведена рентгенолаборантом рентгенологічного відділення (наказ №21-к від 28.02.2011 року).
Відповідно до довідки уточнюючої особливий характер роботи і умови праці
та підтверджуючої постійну зайнятість на роботах, передбачених Списками, виданої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому, що вона дійсно працює в Комунальному некомерційному підприємстві «Криворізька міська лікарня №3» Криворізької міської ради на посаді рентгенолаборанта рентгенологічного відділення, що передбачено ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.02.2007 року (наказ №7-к від 26.01.2007 року) по 28.02.2011 року (наказ №21-к від 28.02.2011 року) - молодша медична сестра рентгенологічного відділення, з 01.03.2011 року (наказ №21-к від 28.02.2011 року) - рентгенолаборант рентгенологічного відділення.
За Списком №2 розділу XXIV затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року, розділ XXIV, та Постановою Кабінету Міністрів №461 від 24.06.2016 року.
З 04.05.2005 року по теперішній час за Списком №1 розділу XIX атестацію робочих місць проведено: наказ №237 від 12.07.2004р.; наказ №384 від 20.10.2009р., наказ №294 від 05.11.2014р., наказ №304 від 05.11.201'9р., наказ №121 від 08.04,2024р.
За час роботи відпустками без збереження заробітної плати та по догляду за дитиною не користувалась.
Стаж роботи за Списком №2 складає: з 01.02.2007 року по 28.02.2011 рік - 4 роки 00 місяців 27 днів.
Стаж роботи за Списком №1 складає: з 01.03.2011 рік но теперішній час - 14 років 04 місяці 01 день.
Суд зазначає, що надана довідка кореспондуються з даними, що наявні в трудовій книжці позивача, та містять уточнюючі відомості про періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка, інформацію про атестацію робочих місць, тобто довідка складена відповідно до пункту 20 Порядку №637.
Відповідно до п.23 Порядку №637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Зазначена вище довідка містить підписи посадових осіб та печатку підприємства. До того ж, довідка є чинною, доказів її недійсності не надано.
Також суд звертає увагу на те, що з метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).
Відповідно до пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).
Суд зазначає, що в період з 11.03.1994 по 16.01.2003 діяли Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162.
У період з 17.01.2003 по 24.06.2016 діяли Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.
Таким чином, установленими обставинами та наданими доказами суд доходить висновку, що підлягає зарахуванню період роботи позивача на посаді молодшої медичної сестри рентгенологічного відділення з 01.02.2007 р. по 28.02.2011 р. згідно довідки №707 від 02.07.2025 р. до стажу роботи за Списком № 2.
Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №046150018402 від 29 липня 2025 року підлягає скасуванню в повному обсязі.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплачувати з 21.07.2025 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, суд зазначає наступне.
Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.
Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Оскільки відповідачем-2 було відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах лише через недосягнення пенсійного віку (50 років), водночас, судом встановлено, що позивачка на момент звернення із заявою про призначення пенсії необхідного пенсійного віку досягла (45 років), мала необхідний пільговий, суд вважає, що у даному випадку у пенсійного органу відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є - саме призначення пенсії ОСОБА_1 .
Суд також зазначає, що частиною першою статті 45 Закону №1058-ІV передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Судом встановлено, що позивачка звернулась із заявою про призначення пенсії 21.07.2025 року, тобто протягом трьох місяців після настання пенсійного віку. Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №046150018402 від 29 липня 2025 року у призначенні пенсії було відмовлено.
Вказане рішення визнано судом протиправним та скасовано, а тому, пенсія позивачці повинна бути призначена з 21.07.2025 року у відповідності до положень ч. 1 ст. 45 КАС України.
Разом з цим, не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, оскільки є передчасними, так як права позивача в цій частині на час розгляду справи не порушені.
Крім того, суд зазначає, що порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005р. №22-1, зареєстрованою в Мін`юсті України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).
Відповідно до абз.13 п.4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з абз.1-3 п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Відповідно до абз.1 п.4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що оскільки рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №046150018402 від 29 липня 2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 скасовано судом, зобов`язання щодо поновлення порушених прав позивачки повинно бути покладено саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як органу, рішення якого визнано протиправним та скасоване.
З огляду на означене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що у відповідача-2 виник обов`язок призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 21.07.2025 року на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.
Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В ході розгляду справи відповідачами не було наведено належними доказами правомірності відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень ч. 3 ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача - 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427), відповідача- 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, Івано Франківська обл., місто Івано Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. 15, код ЄДРПОУ 20551088) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №046150018402 від 29 липня 2025 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до пільгового стажу за Списком № 2 періоди її роботи на посаді молодшої медичної сестри рентгенологічного відділення з 01.02.2007 р. по 28.02.2011 р. згідно довідки №707 від 02.07.2025 р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, з 21.07.2025 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, Івано Франківська обл., місто Івано Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. 15, код ЄДРПОУ 20551088) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 коп.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева