Справа № 472/937/25
Провадження №2/472/81/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Тустановського А.О.,
за участю секретаря Маслюк А.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 , 
розглянувши у судовому засіданні в залі суду селище Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Степівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав, 

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Степівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав. 
В позовній заяві представник позивача ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною донькою ОСОБА_1 .
В період часу з 2014 року по 2021 рік відповідачка ОСОБА_3 , проживаючи з різними чоловіками, народила дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Вказаних дітей, після їх народження, почергово, відповідачка залишала матері – позивачу ОСОБА_1 , а з жовтня 2022 року онуки – ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 постійно мешкають з позивачем.
З жовтня 2022 року відповідачка повністю припинила спілкування з дітьми, іноді з`являлася за місцем реєстрації на декілька днів в стані алкогольного сп`яніння, при цьому з дітьми взагалі не спілкується, тобто з вказаного часу вихованням дітей відповідачка не займалася і не займається до цього часу, будь – якої допомоги на утримання та виховання дітей не надавала і не надає, життям дітей не цікавиться, продовжує зловживати спиртними напоями, проживати з різними чоловіками, які ведуть аналогічний спосіб життя.
На даний час онуки позивачки продовжують проживати разом з нею, остання забезпечує їх всім необхідним, опікується ними, займається їх вихованням. Позивачем створено для дітей належні житлово – побутові умови, створено всі необхідні умови для їхнього життя, розвитку та навчання. 
Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером, отримує пенсію в розмірі 3982,40 грн., на обліку у лікаря психіатра не перебуває, проживає разом зі співмешканцем – ОСОБА_10 в його домоволодінні і разом забезпечують сім`ю всім необхідним. 
Просить суд позбавити  ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
Ухвалою від 22 серпня 2025 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання.
13 листопада 2025 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві, та просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні суду зазначив, що позов підтримує повністю. 
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена через оголошення, опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України та направлено на її адресу судову кореспонденцію, яка повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. 
Представник третьої особи Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що ОСОБА_1 є його співмешканка, проживають разом 12 років. Дійсно з ними проживають онуки його співмешканки та діти ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Вони за дітьми здійснюють догляд, піклуються про них. ОСОБА_14 взагалі не цікавиться життям та вихованням дітей, не піклується про них, коли приїздила то знаходилася в стані алкогольного сп`яніння. 
В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що ОСОБА_16 є його матір`ю, а ОСОБА_17 це його сестра. ОСОБА_14 залишила всіх трьох дітей матері на виховання та виїхала, вихованням дітей не займається і не приймає участі у їхньому житті. Діти знаходяться на повному утриманні у бабусі ОСОБА_1 та дідуся ОСОБА_10 , які тримають велике господарство та забезпечують онуків всім необхідним. 
В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що він є сусідом ОСОБА_19 . ОСОБА_20 давно не бачив, приблизно рік назад. Всі троє дітей відповідачки проживають біля бабусі, яка приймає участь у їх вихованні та утриманні, забезпечуючи дітей всім необхідним. 
Суд, вислухавши пояснення, позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до наступних висновків.
В силу статті 9 Конституції України, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.
Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Положеннями ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Статтею 164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Батьки можуть бути позбавленні батьківських прав у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав").
Відповідно до ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною донькою ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.09.1995 року та Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 25.08.2016 року (а.с. 14,15).
Відповідач ОСОБА_3 згідно повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22 серпня 2023 року, є матір`ю неповнолітньої дитини: доньки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько зазначено – ОСОБА_21 (а.с.17) .
Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00052913300 від 08.08.2025 року на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено, що відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 18). 
Крім того, відповідач ОСОБА_3 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції від 11 серпня 2015 року, є матір`ю неповнолітньої дитини: доньки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батько зазначено – ОСОБА_21 (а.с.22) .
Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00015683331 від 11.08.2015 року на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначено, що відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 23). 
Також, відповідач ОСОБА_3 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24 березня 2021 року, є матір`ю неповнолітньої дитини: сина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батько зазначено – ОСОБА_22 (а.с.27) .
Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00030046387 від 23.03.2021 року на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначено, що відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 28).
Відповідно до довідки № 133 від 23.07.2025 року, виданої Степівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області, гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована, але не проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 13).
Згідно акту обстеження житлово – побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 06.08.2025 рок, комісією у складі начальника ВССД Степівської с/р Н.С. Балинської, головного спеціаліста ВССД Степівської с/р А.І. Годунко було проведено обстеження умов проживання родини ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , та зроблено висновок: житлово – побутові умови сім`ї ОСОБА_1 відповідають необхідним нормам для проживання дітей, створені всі необхідні умови для їхнього життя, розвитку та навчання (а.с. 31).
Відповідно до характеристики директора Ставківського ліцею Веселинівської селищної ради Миколаївської області Л.В. Кердікошвілі № 60/25 від 23.05.2025 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в 5 класі Ставківського ліцею. До навчання ставиться відповідально. ОСОБА_23 відвідує регулярно, уроки пропускає дуже рідко і тільки по поважній причині чи по хворобі. Дівчинка проживає в сім`ї з бабусею. Бабуся повністю виконує обов`язки мами ОСОБА_11 . Постійно підтримує зв`язок з вчителями та класним керівником, цікавиться навчанням внучки. Приймає участь у загальношкільних та класних батьківських зборах. Мама ОСОБА_11 ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про її фізичний і духовний розвиток та її навчання, про підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дочки, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Мама дуже рідко спілкується з дитиною. ОСОБА_24 не надає дівчинці доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтерес до внутрішнього світу, не створює умови для отримання нею освіти. Стосунки в родині бабусі приязні. Фізичного та психологічного насилля до дітей в сім`ї немає (а.с. 32). 
Відповідно до характеристики директора Ставківського ліцею Веселинівської селищної ради Миколаївської області Л.В. Кердікошвілі № 61/25 від 23.05.2025 року, ОСОБА_5 навчається в Ставківському ліцеї другий рік. Дівчинка має хороший фізичний розвиток, рівень досягнень з усіх предметів середній та достатній. Дитина потребує постійного контролю та підтримки з боку матері. Але мама зовсім не приділяє уваги навчанню та не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям, не підтримує матеріально. ОСОБА_12 проживає в сім`ї бабусі, яка постійно турбується про дитину. Займається вихованням та допомагає в навчанні. Бабуся підтримує тісний зв`язок зі школою, приймає активну участь в житті класу. Сім`я потребує матеріальної допомоги (а.с. 33).
Згідно характеристики за вих № 92/12-18 від 07.07.2025 року, виданої Степівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області, ОСОБА_3 зареєстрована, але не проживає в с. Піщаний Брід. Має трьох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яких залишила на протязі 11 років та періодично появлялася на короткий термін (до двох місяців, коли було потрібно оформить ДДД). З дітьми не підтримує постійний зв`язок. На даний час ОСОБА_14 дітьми не цікавиться, матеріально не допомагає, навчанням дітей не переймається, за здоров`я дітей не хвилюється та не приймає участь в їх вихованні. Діти повністю знаходяться на утриманні бабусі ОСОБА_1 та ОСОБА_10 . З даної поведінки ОСОБА_25 видно, що діти її не потрібно (а.с. 34).
З довідки про доходи № 9336 4031 5229 6320, виданої Управлінням пенсійного фонду України в Миколаївській області, вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Вознесенському об`єднаному управлінні ПФУ в Миколаївській області і отримує пенсію за віком в розмірі 3982,40 грн. (а.с.36) .
Згідно заяви ОСОБА_3 від 25.03.2025 року, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лактіоновою С.А., зареєстрованої в реєстрі за № 356, ОСОБА_3 передає своїх малолітніх дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на виховання їх бабусі ОСОБА_1 (а.с. 43).
Із заяви ОСОБА_3 від 08.08.2025 року, посвідченої приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Євстратовою О.М., зареєстрованої в реєстрі за № 366, вбачається, що ОСОБА_3 не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 44).
Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Степівської сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 24 вересня 2025 року № 96, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3, 5 ст. 150, ч. 3 ст. 155, ст. 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, забезпечити здобуття нею загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
Ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» (аналогічно положеннями Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року) передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ч. 1 ст. 9 Конвенції).
В рішеннях Європейського Суду з прав людини у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року та у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року висловлено наступне: «Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним».
Фактичне розірвання сімейних зв`язків, що означає позбавлення дитини її коріння, може бути виправдане лише за виняткових обставин, має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (справа «Савіни проти України», рішення від 18 грудня 2008 року).
Тому, ретельно зваживши доводи, надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 263-265 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Степівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.
Позбавити  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_8 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_9 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 05 лютого 2026 року.

Суддя Веселинівського районного суду 
Миколаївської області А.О. Тустановський