ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

07 січня 2026 року	Справа №160/24425/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

УСТАНОВИВ:
25.08.2025 року представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвокат Смірнов Андрій Андрійович звернувся через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті № 007758 від 06.08.2025 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17 000 гривень до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Також позивач просить суд стягнути на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі направлення на рейдову перевірку № 001608 від 30.06.2025 року, 03.07.2025 року співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області проводилась перевірка за місцем: 125 км по автошляху М-14 Одеса-Миколаїв-Новоазовськ, нерегулярні перевезення маршрутом: м. Одеса – м. Дніпро. Був перевірений транспортний засіб марки MERCEDEZ-BENZ, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який здійснював нерегулярні пасажирські перевезення за маршрутом «Дніпро-Одеса». В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було помилково встановлено, що він належить та використовується позивачем. Як зазначається в акті перевірки: у водія ОСОБА_3 на момент проведення перевірки був відсутній договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або бланки підтвердження у кількості, що передбачена Наказом МТЗУ № 385. У зв`язку з виявленням порушення, державними інспекторами складено акт № ОАР 038631 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.07.2025 року. Водій зі змістом акту ознайомлений, вказав в поясненнях, що перевозив своїх знайомих безкоштовно. За результатами розгляду акту серії ОАР № 038631 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.07.2025 року Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову № 007758 від 06.08.2025 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17 000 гривень до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за порушення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн. Позивач не погоджується зі спірною постановою, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 29.09.2025 року. Також вказаною ухвалою суду залучено до участі у справі у якості співвідповідача Відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
15.09.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач не погоджується із позовними вимогами, виходячи з наступного. Статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Таким чином, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів. Відтак, під час перевірки було виявлено порушення вимог абзацу 3 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Як наслідок, за порушення вимог додержання законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом було складено постанову від 06.08.2025 року № 007758. Наголошує, що саме суб`єкт господарювання, який зацікавлений в доведенні своїй позиції, має надати всю інформацію, яка може вплинути на результат розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Відтак, доводи позивача є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено вчинення адміністративно-господарського правопорушення саме ним як суб`єктом господарювання. Враховуючи викладені обставини, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 року у задоволенні клопотання представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвоката Смірнова Андрія Андрійовича про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та виклик свідків у справі №160/24425/25 відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 року заяву представника позивача про поновлення строку для надання відповіді на відзив у цій справі задоволено та продовжено ОСОБА_1 строк для надання відповіді на відзив до 06.10.2025 року.
30.09.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій він не погоджується із доводами відповідача, з огляду на наступне. Відповідач зазначає, що на виконання вимог п. 17 Порядку № 1567 Відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області направив на офіційну електронну адресу, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивачу повідомлення про розгляд справи № 64742/25/24-25 на 06 серпня 2025 року разом з копією акту. Разом із тим, докази направлення вказаного повідомлення разом із відзивом надані не були. Також відповідач у відзиві вказує про те, що водії під час нерегулярних перевезеннях згідно статті 39 Закону № 2344-III «повинні мати і пред`являти», «надавати»: договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг; тахокарти у кількості, встановленій ЄУТР), або бланк підтвердження діяльності. Формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія, а не в офісах інших осіб, саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи, на підставі яких здійснюється перевезення, та саме на підставі цих, а не складених в інший час документів та наявних поза місцем події, встановлюються фактичні обставини. Але відповідач не враховує доводи позивача, що нерегулярні перевезення як такі ним не здійснювались, а транспортний засіб під час перевірки використовувався виключно без мети отримання прибутку в особистих цілях, що можуть підтвердити свідки, про допит яких заявлено позивачем. На підставі викладеного, просить суд задовольнити позовні вимоги. 
01.10.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено наступне. У відповіді на відзив позивач зазначає: «Разом із тим, докази направлення вказаного повідомлення разом із відзивом надані не були» Як вже зазначалося у відзиві, на виконання вимог п. 17 Порядку здійснення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) № 1567, Відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області направив на офіційну електронну адресу, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Позивачу повідомлення про розгляд справи №64742/25/24-25 на 06 серпня 2025 року разом з копією акту. Доказ направлення повідомлення про розгляд справи був наданий в додатках до відзиву (назва файлу «Доказ направлення повідомлення»). Разом із відзивом було надано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по ФОП ОСОБА_1 , де зазначено електронну пошту, на яку і було відправлено повідомлення. Таким чином, відповідачем надано усі належні докази щодо повідомлення особи про розгляд справи. У відповіді на відзив позивач зазначає: «Але відповідач не враховує доводи позивача, що нерегулярні перевезення як такі ним не здійснювались, а транспортний засіб під час перевірки використовувався виключно без мети отримання прибутку в особистих цілях, що можуть підтвердити свідки, про допит яких заявлено позивачем.» Доводи позивача про нездійснення нерегулярних перевезень не заслуговують на увагу виходячи з наступного. Позивач посилається на те, що зазначений транспортний засіб є приватним і не використовувався для здійснення пасажирських перевезень. Крім того, вказаний транспортний засіб було передано для особистого користування його знайомому. Однак, ФОП ОСОБА_1 має чинну ліцензію на внутрішні чи міжнародні перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, зареєстрований в системі “Шлях” та має власну ліцензійну справу. Згідно ліцензійної справи перевізника ОСОБА_1 , у користуванні ліцензіата (як транспортний засіб, яким здійснюється господарська діяльність з перевезень пасажирів) знаходиться транспортний засіб НОМЕР_1 , який власне і був зупинений для проведення перевірки. Даний транспортний засіб знаходиться у користуванні ОСОБА_1 на підставі тимчасового реєстраційного талону, який був доданий в систему «Ліцензування» самим позивачем, що підтверджується скріншотом з системи «Ліцензування». За бажанням власника транспортного засобу надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом. Отже, транспортний засіб було офіційно, на підставі тимчасового реєстраційного талону, передано Тихим О.О. в користування Горлову Д.Г. Горлов Д.Г., як ліцензіат, зареєстрував даний транспортний засіб, як засіб провадження господарської діяльності ліцензіата. З урахуванням вищенаведеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2025 року клопотання представника позивача про поновлення строку для надання відповіді на відзив у справі задоволено та поновлено позивачу строк для подання відповіді на відзив, а також прийнято до розгляду письмову відповідь на відзив, яка надійшла на адресу суду від представника позивача 30.09.2025 року.
Від Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті письмовий відзив на позов на адресу суду не надходив.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.01.2026 року продовжено строк розгляду адміністративної справи до 07.01.2026 року.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що на підставі направлення на рейдову перевірку № 001608 від 30.06.2025 року, 03.07.2025 року співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області проводилась перевірка за місцем: 125 км по автошляху М-14 Одеса-Миколаїв-Новоазовськ, нерегулярні перевезення маршрутом: м. Одеса – м. Дніпро.
Був перевірений транспортний засіб марки MERCEDEZ-BENZ, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який здійснював нерегулярні пасажирські перевезення за маршрутом «Дніпро-Одеса». 
Як зазначається в акті перевірки: у водія ОСОБА_3 на момент проведення перевірки був відсутній договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або бланки підтвердження у кількості, що передбачена Наказом МТЗУ № 385. 
У зв`язку з виявленням порушення, державними інспекторами складено акт № ОАР 038631 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.07.2025 року. 
Водій зі змістом акту ознайомлений, вказав в поясненнях, що перевозив своїх знайомих безкоштовно. 
За результатами розгляду акту серії ОАР № 038631 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.07.2025 року Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову № 007758 від 06.08.2025 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17 000 гривень до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за порушення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн. 
Позивач, вважаючи вищезазначену постанову протиправною, звернувся до суду для захисту своїх прав, свобод та законних інтересів.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про транспорт» № 232/94-ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.
Крім того, відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-ІІІ).
Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 55 ГК України, суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Відповідно до частини першої статті 128 ГК України, громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.
Таким чином, суб`єктом правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону № 2344-ІІІ, може бути лише суб`єкт господарювання.
Крім того, процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі – суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі – Порядок № 1567, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.2022 року №727).
Так, положеннями Порядку № 1567 врегульовано, що: державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України (пункт 2); органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі – органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи (пункт 3); державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (пункт 4); рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка (пункт 12); - рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших 4 об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту (пункт 14); рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку (пункт 19).
Крім того, пунктом 5 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт. 
Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами, розробляється Укртрансбезпекою і затверджується Мінрозвитку.
Відповідно до статті 18 Закону № 2344-ІІІ визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Згідно з положеннями статті 34 Закону № 2344-ІІІ, автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Статтею 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.
Таким чином, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів.
Судом встановлено, що під час перевірки було виявлено порушення вимог абзацу 3 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Приписами пункту 17 Порядку № 1567 встановлено, що справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи.
Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України “Про адміністративну процедуру”.
У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.
На виконання вимог п. 17 Порядку № 1567 Відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області направив на офіційну електронну адресу, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивачу повідомлення про розгляд справи № 64742/25/24-25 на 06 серпня 2025 року разом з копією акту.
Таким чином, відповідачем вжито усіх заходів щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи, оскільки здійснено повідомлення у спосіб, визначений Порядком № 1567.
Отже, позивач, мав можливість бути присутнім на розгляді справи, але не скористався цим право, як і правом на надання пояснень, заперечень щодо змісту акту, тому доводи позивача про порушення процедури розгляду справи не знайшли свого підтвердження.
Як наслідок, за порушення вимог додержання законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом було складено постанову від 06.08.2025 року № 007758.
Згідно копії акту № ОАР 038631 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.07.2025 року, зокрема встановлено, таке:
«Направлення на перевірку 30.06.2025 року № ОНР 001608. Під час перевірки виявлено порушення вимог ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: під час здійснення нерегулярних перевезень пасажирів за маршрутом м. Одеса-м. Дніпро у водія на момент проведення перевірки відсутній договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР або бланків підтвердження діяльності, що передбачені Наказом МТЗУ № 385 від 24.06.2010 року. 
У тому числі порушення відповідальність за яке передбачена вимогами статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзац третій частина 1 перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: договору із замовником транспортних послуг, документу, що засвідчує оплату транспортних послуг, заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР або бланків підтвердження діяльності.
Пояснення водія про причини порушень: кошти від друзів не отримував. Зі мною був ОСОБА_2 . Акт підписав».
Стаття 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», надає визначення основних термінів, які вживаються у даному законі, зокрема: автомобільний перевізник – це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення – перевезення вантажів вантажними автомобілями.
Статтею 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі – Закон) визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про транспорт» нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, організації безпеки руху тощо, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.
Відповідно до ст.39 Закону України «Про транспорт» документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення Автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки
дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для регулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;
для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.
Документи для регулярних спеціальних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.
Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: 
для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.
Документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі:
для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.
Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі:
для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.
Документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.
Документи для автомобільного самозайнятого перевізника: ліцензія, посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сервісна книжка, медична довідка.
Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.
Документи на перевезення пасажирів автобусами для власних потреб:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на автобус, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України.
Документи для водія юридичної особи на перевезення пасажирів легковими
автомобілями для власних потреб - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.
Документи для фізичної особи на перевезення пасажирів легковими автомобілями для власних потреб - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.
Відповідно до статті 34 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Статтею 39 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: 
для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.
Статтею 2 Закону № 2344-III визначено обсяг законодавства про автомобільний транспорт, а саме: Закону України “Про автомобільний транспорт”, законів України “Про транспорт”, “Про дорожній рух”, чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Згідно змісту вище зазначеної норми закону, інші нормативно-правові акти теж визначають обов`язкові документи, які повинні бути у водіїв під час здійснення перевезень вантажів.
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 16 квітня 2025 року №703 затверджено «Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті» (далі - Перелік).
Розділом І цього Переліку визначено перелік документів необхідних для здійснення внутрішніх перевезень пасажирів, а саме: нерегулярні пасажирські перевезення:
1. Наявність та надання водієм для перевірки документів, на підставі яких виконується перевезення:
1) посвідчення водія відповідної категорії;
2) реєстраційні документи на транспортний засіб;
3) договір із замовником транспортних послуг;
4) документ, що засвідчує оплату транспортних послуг;
5) копію договору обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на
транспорті;
6) протокол перевірки технічного стану транспортного засобу;
7) договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;
8) при керуванні автобусом на маршруті протяжністю до 50 кілометрів включно:
індивідуальну контрольну книжку водія або копію графіка змінності водіїв, або картку водія або інформацію з діючого та повіреного тахографа (заповнені реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти у кількості, встановленій ЄУТР), або у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом - роздруковану на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водія (водіїв);
9) при керуванні автобусом на маршруті протяжністю більше 50 кілометрів: картку водія або інформацію з діючого та повіреного тахографа (заповнені реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти у кількості, встановленій ЄУТР), або бланк підтвердження діяльності, або у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом - роздруковану на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водія (водіїв).
2. Направлення у рейс на автобусні маршрути протяжністю понад 500 км двох водіїв.
3. Дотримання водієм(ями) режиму праці та відпочинку.
4. Оснащення колісного транспортного засобу вогнегасником.
5. Наявність на автобусі трафаретів відповідно до вимог, передбачених Правилами
надання послуг пасажирського автомобільного транспорту.
6. Наявність відповідної ліцензії на господарську діяльність з надання послуг з
перевезення пасажирів.
7. Виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства України про
автомобільний транспорт.
8. При перевезенні організованих груп дітей автобусом:
1) підтвердження стажу керування автобусом не менше 5 років;
2) наявність двох водіїв на маршруті, що виходить за межі населеного пункту та протяжність якого становить понад 250 кілометрів;
3) узгодження маршруту та розкладу руху із замовником та відповідним підрозділом Національної поліції України.
Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення внутрішніх перевезень вантажів.
Формулювання «повинні мати і пред`являти», «надавати» вказує на обов`язковість цієї дії під час проведення перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія, а не в офісах інших осіб, саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи, на підставі яких здійснюється перевезення, та саме на підставі цих, а не складених в інший час документів та наявних поза місцем події, встановлюються фактичні обставини.
Носієм доказової інформації щодо встановлених таким чином обставин, є первинні документи контролю, що складаються контролюючим органом, акти, довідки – відповідно до зазначених вище правил і процедур, передбачених вищезгаданими профільними нормативно-правовими актами. У даному випадку, на місці події (зупинки) на момент перевірки за наданими водієм транспортного засобу матеріалами та відомостями (зокрема, на підставі тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб) було встановлено особу автомобільного перевізника та складено акт, який є носієм доказової інформації (доказової бази), про виявлені допущені порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Носієм доказової інформації в даному випадку є Акт проведення рейдової перевірки.
Непред`явлення документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-III.
Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» зазначається, що адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються виключно до автомобільних перевізників.
Щодо доводів позивача, що на основі самих лише реєстраційних відомостей, з системи «Шлях» не можливо визначити суб`єкта, який має нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд зазначає наступне.
ФОП ОСОБА_1 має чинну ліцензію на внутрішні чи міжнародні перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, зареєстрований в системі “Шлях” та має власну ліцензійну справу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1001 затверджено «Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом» (далі- Ліцензійні умови)
Згідно п. 3 дія цих Ліцензійних умов поширюється на суб`єктів господарювання юридичних та фізичних осіб - підприємців, які провадять господарську діяльність з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом (далі - господарська діяльність).
Господарська діяльність може провадитись частково за такими видами:
1) внутрішні перевезення пасажирів на таксі;
2) внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення;
3) внутрішні перевезення пасажирів автобусами;
4) внутрішні перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів вантажними автомобілями;
5) міжнародні перевезення пасажирів на таксі;
6) міжнародні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення;
7) міжнародні перевезення пасажирів автобусами;
8) міжнародні перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів
вантажними автомобілями;
9) міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів).
Згідно ч. 6 п. 16 Ліцензійних умов ліцензіат зобов`язаний допускати до перевезень транспортні засоби: які відповідають вимогам пункту 27 цих Ліцензійних умов та інформацію про які подано органу ліцензування у відомостях про власні, орендовані, надані ліцензіату в кредит або лізинг транспортні засоби.
В той час п. 27 Ліцензійних умов передбачено, що до використання під час провадження господарської діяльності допускаються транспортні засоби, які:
1) зареєстровані відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (Офіційний вісник України, 1998 р., № 36, ст. 1327; 2009 р., № 101, ст. 3521);
2) є власністю ліцензіата та мають свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу або надані ліцензіату в оренду, кредит, лізинг і мають свідоцтво про реєстрацію та тимчасовий реєстраційний талон, якщо передбачено їх оформлення;
3) пройшли обов`язковий технічний контроль та щодо яких складено протокол перевірки технічного стану транспортного засобу згідно з Порядком проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 р. № 137 (Офіційний вісник України, 2012 р., № 16, ст. 581), і технічний стан яких відповідає вимогам експлуатаційної безпечності;
4) внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців як засоби провадження господарської діяльності ліцензіата, що відповідають цим Ліцензійним умовам.
Згідно ліцензійної справи перевізника ОСОБА_1 , у користуванні ліцензіата (як транспортний засіб, яким здійснюється господарська діяльність з перевезень пасажирів) знаходиться транспортний засіб НОМЕР_1 , який власне і був зупинений для проведення перевірки. Даний транспортний засіб знаходиться у користуванні ОСОБА_1 на підставі тимчасового реєстраційного талону.
Також суд не погоджується із твердженням позивача, що включення до бази даних «Шлях» не є підтвердженням надання послуг з перевезення пасажирів, з огляду на таке.
Єдиний комплекс інформаційних систем у сфері безпеки на наземному транспорті (далі – система “Шлях”) – інформаційно-комунікаційна система, що становить сукупність автоматизованих систем, програмно-інформаційних комплексів, програмних, програмно-технічних та технічних засобів комунікації, що забезпечують логічне поєднання визначених інформаційних ресурсів, обробку та захист інформації, електронну інформаційну взаємодію з метою надання послуг та забезпечення реалізації державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.
Система “Шлях” складається з постійно діючих підсистем та транспортної мережі передачі даних.
До підсистем системи “Шлях” відносяться: 
підсистема “Перевізник”;
підсистема “Ліцензування”;
підсистема “Централізований облік дозволів на міжнародні перевезення”;
підсистема “Дозволи Європейської Комісії Міністрів Транспорту”.
Підсистема “Ліцензування” автоматизує адміністративну процедуру ліцензування та надання адміністративних послуг здобувачам ліцензії та ліцензіатам. 
Підсистема “Ліцензування” забезпечує:
1) акумулювання та збереження в електронній формі заяв, підтвердних документів та повідомлень про зміну відомостей та даних здобувачів ліцензії та ліцензіатів, а також інформації про внесення плати за видачу ліцензії;
2) формування та ведення ліцензійних справ (далі – ліцензійні справи) з дотриманням вимог законодавства щодо захисту інформації з обмеженим доступом;
3) здійснення ліцензування відповідно до Закону України “Про ліцензування видів господарської діяльності”;
4) обробку відомостей про здобувачів ліцензії та ліцензіатів, переданих з підсистеми “Перевізник”.
Здобувачі ліцензії та ліцензіати через підсистему “Ліцензування”:
1) здійснюють подання заяв про отримання, переоформлення, зупинення власної ліцензії повністю або частково, відновлення дії ліцензії повністю або частково, розширення та звуження провадження виду господарської діяльності та анулювання власної ліцензії, та підтвердних документів, передбачених Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1001 (Офіційний вісник України, 2015 р., № 98, ст. 3358) (далі – Ліцензійні умови);
2) здійснюють подання повідомлень про зміни даних, зазначених у заяві, документах та відомостях, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, у порядку визначеному Ліцензійними умовами;
3) одержують інформацію щодо рішень, прийнятих Укртрансбезпекою за поданими заявами;
4) здійснюють перегляд інформації про проходження поданих заяв та повідомлень.
Система “Шлях” забезпечує функціонування та обмін інформацією з публічними електронними реєстрами, а також використовує інформацію з них.
Отже, система «Шлях» є сукупністю автоматизованих систем, в тому числі підсистеми «ліцензування».
Позивач, отримуючи ліцензію на перевезення пасажирів став користувачем системи «Шлях», де міститься уся інформація щодо ліцензіата.
Окрім того, на законодавчому рівні врегульовано питання внесення даних ліцензіатом до автоматизованої системи «Шлях».
Таким чином, система «Шлях» є достовірним джерелом отримання інформації про особу автомобільного перевізника. Адже зазначена система регулюється чинним законодавством.
Відтак, доводи позивача є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено вчинення адміністративно-господарського правопорушення саме ним як суб`єктом господарювання.
Таким чином, доводи позовної заяви не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а оскаржуваний акт індивідуальної дії є таким, що прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.
Враховуючи зазначене, приймаючи оскаржувану постанову, орган державного контролю діяв у межах, у спосіб та на підставі повноважень, визначених чинним законодавством.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Підстави для розподілу судових витрат, у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.
Згідно частиною 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 72-90, 139, 242-246, 250, 255, 257-262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, код ЄДРПОУ 39816845), Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, код ЄДРПОУ 39816845) про визнання протиправним та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна