Справа № 467/1709/25
Провадження № 2-а/467/2/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого – судді Кологривої Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Арбузинка справу адміністративного судочинства за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі 

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 листопада 2025 року працівником відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області по відношенню до нього було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КпАП України з накладенням штрафу у розмірі 340 грн. Вказану постанову він вважає незаконною, оскільки 15 листопада 2025 року близько 07 години ранку він перед виїздом з селища Арбузинка до м. Південноукраїнськ переконався у тому, що його автомобіль знаходиться у технічно справному стані: працюють всі зовнішні світлові прилади та наявні всі документи для керування транспортним засобом. Близько 11 години він рухався по вул. Паркова, 1 м. Південноукраїнська і помітив позаду свого автомобіля автомобіль працівників поліції, які ввімкнули світловий сигнал та проблискові маячки червоного кольору, після чого зупинився на узбіччі та ввімкнув сигнал аварійної зупинки. Далі до нього підійшли працівники поліції та вказали, що він керує транспортним засобом, який має технічну несправність зовнішніх світлових приладів: не працює сигнал «Стоп» лівої задньої фари, чим порушив вимоги п. 31.4.3 Правил дорожнього руху, за що буде притягнутий до адміністративної відповідальності. Посилаючись на те, що п. 31.4.3 ПДР України не містить відповідальності за порушення, вказане у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, а також вказуючи на відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, позивач прохав скасувати постанову від 15 листопада 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КпАП України у виді штрафу у розмірі 340 грн., закрити провадження по справі, а також стягнути з відповідача на його користь судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 к.
Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2025 року замінено відповідача по справі відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на Головне управління Національної поліції в Миколаївській області.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та прохав суд їх задовольнити.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Миколаївській області у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.
У відповідності до вимог ч.3 ст. 268 КАС України неприбуття учасника справи у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.
Представником відповідача Головного управління Національної поліції в Миколаївській області подано відзив по справі, у якому представник відповідача позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що від імені органів Національної поліції мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених повноважень. Фактично позивача було зупинено під час дії воєнного стану працівником поліції під час несення служби у відповідності до ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» за вчинення правопорушення, передбаченого п. 31.4.3 ПДР України. Диспозицією ч.1 ст. 121 КпАП України передбачена відповідальність і в т.ч. за несправність зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності. Доказом у справі є відео файли, зроблені поліцейським 15 листопада 2025 року. Водія було зупинено через несправність зовнішнього світлового приладу – лівого знаку «Стоп».
Позивачем подано відповідь на відзив, у якому зазначено про те, що з наданого відповідачем відеозапису видно, що на момент зупинки автомобіля працівники поліції зазначили про те, що не працює лівий сигнал «Стопу», а також про те, що номерний знак автомобіля не відповідає вимогам ПДР України, оскільки його неможливо прочитати. Однак на відеозаписів доказів того, що він керував транспортним засобом з будь-якими технічними несправностями і невідповідностями не зафіксовано.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд приходить до наступного.
15 листопада 2025 року інспектором відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області Цимбал О.С. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за порушення ним вимог ч.1 ст. 121 КпАП України, якою до останнього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.
Із змісту постанови вбачається, що 15 листопада 2025 року о 11 годині 47 хвилин у м.Південноукраїнськ, вул. Паркова, 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF НОМЕР_1 , який має технічну несправність зовнішніх світлових приладів темної пори доби: не горить ліва фара, чим порушив вимоги п. 31.4.3 «в» ПДР України.
Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно п.8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 1.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, вони встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно п. 9.1 Правил дорожнього руху, попереджувальними сигналами є:
а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою;
б) звукові сигнали;
в) перемикання світла фар;
г) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби;
ґ) увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда;
д) увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору.
Згідно п. 9.3 Правил дорожнього руху, у разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою вбік, або правою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.
Сигнали початку руху від лівого краю проїзної частини, зупинки справа, повороту праворуч, перестроювання на смугу руху праворуч подаються правою рукою, витягнутою вбік, або лівою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.
У разі відсутності або несправності сигналів гальмування такий сигнал подається лівою або правою рукою, піднятою вгору.
Згідно п. 19.1 Правил дорожнього руху, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої:
а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла;
б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі;
в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі.
Згідно п. 31.4.3 Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема зовнішніх світлових приладів:
а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;
б) порушено регулювання фар;
в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;
г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;
ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.
Згідно п. 31.6 Правил дорожнього руху, забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких:
а) робоча гальмова система чи рульове керування не дають змоги водієві зупинити транспортний засіб або здійснити маневр під час руху з мінімальною швидкістю;
б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів;
в) під час дощу або снігопаду не працює склоочисник з боку розміщення керма;
г) зіпсований тягово-зчіпний пристрій автопоїзда.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зазначеною оскаржуваною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.
В даному випадку, поліцейськими встановлено, що позивачем порушено вимоги п. 31.4.3 «в» Правил дорожнього руху.
Разом з тим, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що у суб`єкта владних повноважень наявний обов`язок щодо доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, якщо він заперечує проти задоволення адміністративного позову.
В даному випадку, на виконання зазначеного обов`язку, суб`єктом владних повноважень надано до суду відеозапис, на якому зафіксовано, що у автомобіля, яким керував позивач, не працював один із сигналів гальмування (стоп-сигнал) на момент зупинки автомобіля поліцейськими.
Саме вказана технічна несправність, на переконання поліцейських, унеможливлює експлуатацію транспортного засобу позивача та стала підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Між тим, з аналізу вищевикладених положень Правил дорожнього руху вбачається, що ближнє світло фар у світлу пору доби та сигнали гальмування є різними попереджувальними сигналами.
При цьому, Правилами дорожнього руху передбачено, що у разі відсутності або несправності сигналів гальмування, рух транспортного засобу не забороняється та такий сигнал подається лівою або правою рукою, піднятою вгору.
З іншого боку, згідно вимог п. 31.4.3 «в» Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності технічних несправностей зовнішніх світлових приладів, зокрема коли не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.
Враховуючи викладене, суд вважає, що керування автомобілем у світлу пору доби з одним непрацюючим сигналом гальмування не є порушенням п. 31.4.3 «в» Правил дорожнього руху, а як наслідок у діях позивача відсутній склад спірного правопорушення.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова відносно позивача складена з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі у відповідності до вимог ч.4 ст. 286 КАС України.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Враховуючи, що позовні вимоги судом задоволено, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору у розмірі 0.2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2025 рік, що становить 605 грн. 60 к., сплачені позивачем при подачі позову.
Керуючись ст.ст. 2, 19, 20, 192, 241-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Скасувати постанову від 15 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КпАП України у виді штрафу у розмірі 340 грн., винесену інспектором відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області Цимбал О.С. і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Захисників Миколаєва, 5, ЄДРПОУ 40108735) за рахунок бюджетних асигнувань на користьОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 к.
Повернути ОСОБА_1 надлишково сплачені ним кошти на оплату судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 к. згідно квитанції від 20 листопада 2025 року №76.
Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.М.Кологрива