ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА
06 січня 2026 року   Справа № 924/998/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Олексюк Г.Є. 

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025 
(ухвалене о 17:27 год. у м. Хмельницькому, повний текст складено 07.11.2025)
у справі № 924/998/25 (суддя Музика М.В.) 
за позовом  ОСОБА_1 
до Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 
про:
- визнання недійсним з моменту прийняття рішення Наглядової ради АТ "Хмельницькобленерго" від 10.10.2023 (протокол №5) щодо затвердження ринкової вартості та ціни викупу 1 акції АТ "Хмельницькобленерго"; 
- визнання недійсним з моменту прийняття рішення по питанню №1 Загальних зборів акціонерів АТ "Хмельницькобленерго", які були проведені 17.11.2023 (протокол №35 від 28.11.2023)

за участю представників:
від позивача - Бабіч О.О.;
від відповідача - не з`явився;
від ОСОБА_2 - Дудяк Р.А.;
від ОСОБА_3 - не з`явився;
від ОСОБА_4 - не з`явився 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Хмельницької області із позовом до Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго", в якому просив: визнати недійсним з моменту прийняття рішення Наглядової ради АТ "Хмельницькобленерго" від 10.10.2023 (протокол №5) щодо затвердження ринкової вартості та ціни викупу 1 акції АТ "Хмельницькобленерго"; визнати недійсним з моменту прийняття рішення по питанню №1 Загальних зборів акціонерів АТ "Хмельницькобленерго", які були проведені 17.11.2023 (протокол №35 від 28.11.2023).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час підготовки та участі у загальних зборах акціонерів, позивач мав недостовірну інформацію щодо ринкової вартості однієї акції. 
Продовжує, що затверджена Наглядовою радою ціна викупу станом на 09.10.2023 не відповідала вимогам законодавства та була істотно заниженою порівняно з її справедливою вартістю, що вплинуло на волевиявлення міноритарних акціонерів, у тому числі позивача, та позбавило його можливості реалізувати право на обов`язковий викуп акцій, гарантоване статтею 102 Закону України "Про акціонерні товариства".
Крім того, відповідачем порушено порядок підготовки та затвердження документів до загальних зборів, зокрема не забезпечено надання акціонерам повної та достовірної інформації щодо ціни викупу та проєкту договору, чим порушено вимоги статей 48 та 103 Закону України "Про акціонерні товариства".

Господарський суд Хмельницької області рішенням від 05.11.2025 у справі № 924/998/25 в позові відмовив.
При ухваленні вказаного рішення суд першої інстанції виходив із того, що позивач до проведення Загальних зборів був ознайомлений з істотними умовами проєкту договору викупу акцій, зареєструвався та 17.11.2023 свідомо проголосував "за" зміну типу товариства. При цьому, суд зауважив, що як акціонер він мав усвідомлювати правові наслідки такого рішення, зокрема втрату права вимагати обов`язкового викупу акцій. Доказів введення позивача в оману, примусу до голосування матеріали справи не містять.
Суд також врахував, що у разі наявності наміру продати акції позивач не був позбавлений можливості проголосувати "проти" зміни типу товариства та надалі вимагати викупу акцій на умовах, які він вважав справедливими. Порушень корпоративних прав позивача рішенням Наглядової ради щодо затвердження ціни акцій судом не встановлено та позивачем не доведено.
Крім того, оскарження рішення Наглядової ради призвело б до правової невизначеності та порушення прав інших акціонерів, які погодилися з визначеною ціною викупу. Оскільки підстав для визнання недійсними рішень Наглядової ради та Загальних зборів не встановлено, а також не доведено, яке саме корпоративне право позивача може бути ефективно відновлене у разі задоволення позову, суд дійшов висновку про відмову в позові.
Також з огляду на відмову в задоволенні позову по суті, суд виснував про відсутність підстав для застосування позовної давності, заявленої відповідачем. 
Розглядаючи спірні правовідносини місцевий господарський суд застосував відповідні положення ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 , у якій просить рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025 у справі №924/998/25 скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 
Апеляційна скарга обґрунтована таким.
Суд першої інстанції не врахував, що рішення Наглядової ради про затвердженні ринкової вартості та ціни викупу цінних паперів Товариства, станом на 09.10.2023, порушує наступні вимоги законодавства України, обов`язкові при здійсненні такої оцінки.
Cуд порушив норми матеріального права, оскільки рішення про затвердження ринкової вартості, яке суперечить вимогам законодавства, підлягає визнанню недійсним з моменту прийняття.
Місцевий господарський суд порушив норми ч. 4 ст. 75 ГПК України та не врахував, що судовим рішенням від 10.10.2024 у справі №924/684/24 встановлено, що оцінка проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що також підтверджує неякісність (недостовірність) висновку незалежного оцінювача. 
Прийняття Наглядовою радою рішення про затвердження ринкової вартості та ціни викупу 1 акції станом на 09.10.2023 у розмірі, що є заниженим та порушує вимоги законодавства, автоматично порушує вимоги ч. 1 ст. 27 Закону України "Про акціонерні товариства".
Суд першої інстанції помилково переклав на позивача обов`язок доводити ті обставини, які він об`єктивно не міг ані встановити, ані контролювати, зокрема правильність і законність дій Наглядової ради щодо затвердження ринкової вартості акцій.
Суд належним чином не дослідив, чи було порушено порядок доведення до акціонерів матеріалів, необхідних для прийняття рішення, тобто чи порушений порядок скликання і проведення Загальних зборів, та чи містили ці матеріали достовірну, повну і мотивовану інформацію про застосовані підходи і методи оцінки, що суперечить вимогам закону і створює дискримінацію міноритарних акціонерів.
Суд першої інстанції послався на пропуск строку позовної давності як підставу для відмови, однак позивач обґрунтовано вказав, що об`єктивні підстави виникнення права на звернення до суду щодо недійсності рішень Наглядової ради і Загальних зборів пов`язані з моментом, коли він дізнався (або об`єктивно міг дізнатися) про існування преюдиційного рішення у справі №924/684/24, яке встановило іншу ринкову вартість - а саме з 16.01.2025 (дата набрання законної сили) або практично - з 03.06.2025 (коли фактично дізнався про результати розгляду справи №924/684/24). Позов подано 26.09.2025 - у межах шести місяців з моменту відкриття істотних обставин.
У разі визнання недійсним судом з моменту прийняття рішення Наглядової ради від 10.10.2023 (протокол №5), як наслідок доцільно визнати недійсним з моменту прийняття рішення по питанню №1 загальних зборів акціонерів АТ "Хмельницькобленерго", які були проведені 17.11.2023 (протокол №35 від 28.11.2023), а саме щодо зміни типу Товариства.
Судом допущено відсутність належної мотивованості і неврахування ключових доказів, що свідчать про порушення принципу рівності сторін у доступі до правосуддя і права на ефективний захист власних прав.
З врахуванням викладеного, скаржник не погоджується із рішенням суду першої інстанції в цій справі.

Відповідач у відзиві вказує, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025 у справі №924/998/25 ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права зокрема, судом першої інстанції у повній мірі не з`ясовані обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, та не надано належну оцінку аргументам учасників справи, з таких підстав.
Відповідач підтверджує, що позивач звертався на стадії підготовки до позачергових дистанційних загальних зборів акціонерів аби дізнатися істотні умови проєкту Договору про обов`язковий викуп Товариством акцій. Так, акціонеру було повідомлено:
1) ціна викупу акції - 8 грн 70 грн, яка затверджена рішенням Наглядової ради від 10.10.2023 (протокол №5) на підставі Звіту про оцінку ринкової вартості корпоративних прав- 1 акції АТ "Хмельницькобленерго";
2) кількість акцій, викупу яких має право вимагати акціонер - 348 шт.;
3) загальна вартість акцій у разі викупу акцій товариством - 3 027 грн 60 коп.;
4) строк укладення товариством договору та здійснення оплати вартості акцій (у разі отримання вимоги акціонера про обов`язковий викуп акцій) - протягом 30 днів після отримання вимоги про обов`язковий викуп акцій за умови своєчасного надання акціонерам всіх необхідних документів та вчинення усіх дій, необхідних для набуття Товариством права власності на акції
Позивач зареєструвався для участі у Загальних зборах акціонерів, які були проведені 17.11.2023, однак він голосував "ЗА" прийняття рішення про зміну типу Товариства, а відтак, Позивач на набув права вимоги здійснення обов`язкового викупу Товариством належних йому акцій.
Інші акціонери, які увійшли до Переліку акціонерів, які зареєструвались для участі в загальних зборах та голосували "проти" прийняття рішення про зміну типу Товариства, у встановленому законом порядку набули право вимоги обов`язкового викупу акцій та реалізували своє право. З такими акціонерами укладено договори купівлі-продажу (викупу) цінних паперів від 21.12.2023 та 25.12.2023, у редакції Товариства, у встановленому порядку та строки. Відповідно, було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, зокрема щодо ринкової вартості та ціни викупу за 1 акцію у розмірі 8 грн 70 коп. на загальну суму 7 870 141 грн 80 коп. та здійснені усі необхідні дії в межах даної процедури. В результаті, на рахунок цінних паперів Товариства в ПАТ "Національний депозитарій України" зараховано 904 614 акцій.
В постанові Верховного Суду від 17.06.2025 у справі №924/684/24 підтверджено, що рішення Наглядової ради Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго", оформлене протоколом № 5 від 10.10.2023 "Про затвердження ринкової вартості та ціни викупу емісійних цінних паперів Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" про підсумки заочного голосування засідання Наглядової ради Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" суперечить вимогам Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, Національного стандарту № 3 "Оцінка цілісних майнових комплексів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2006 № 1655 (надалі - Національний стандарт № 3), та Порядку визначення оціночної вартості пакетів акцій акціонерних товариств, що пропонуються для продажу на аукціоні, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 23.12.2019 № 1456. Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені судом у іншій справі щодо тієї ж дати оцінки та того ж об`єкта, не підлягають доказуванню.
Відтак, суд першої інстанції при прийнятті рішення не врахував преюдиційні факти, встановлені рішенням суду по справі №924/684/24.
Таким чином, рішення суду першої інстанції, що оскаржується, порушує норми процесуального права. Товариство підтверджує, що усім акціонерам, у тому числі скаржнику, які звертались на стадії підготовки до Загальних зборів було повідомлено, що ціна викупу 1 акції становить 8,70 грн (вісім гривень сімдесят копійок).
Тому для третіх осіб, які є акціонерами встановлено для викупу акцій ціну 31 грн 95 коп., яка відповідає законодавству, для решти акціонерів діє ціна 8 грн 70 коп., яка як встановлено судом по справі №924/684/24 визначена з порушенням законодавства та не може вважатися справедливою.
Зауважує, що позивачем пропущено позову давність щодо оскарження рішення Наглядової ради та Загальних зборів акціонерів.
За наведеного просить переглянути рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025 у справі №924/998/25 та внести зміни до його мотивувальної частини в частині відмови у задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності .

ОСОБА_3 в поясненнях вказує, що акціонер має право оскаржити рішення загальних зборів лише за умови доведення порушення таким рішенням його прав або охоронюваних законом інтересів. Водночас ні позовна заява, ні апеляційна скарга ОСОБА_1 , ні матеріали справи не містять обґрунтування того, яким саме чином зміна типу акціонерного товариства порушила його права чи охоронювані законом інтереси.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст.61 Закону України "Про акціонерні товариства", оскарження рішення загальних зборів з відповідних питань можливе виключно після отримання відмови у здійсненні обов`язкового викупу акцій або у разі ненадання відповіді товариством у встановлений строк. Наявність таких обставин позивачем не доведена.
За відсутності передбачених законом підстав ОСОБА_1 не може оскаржити рішення загальних зборів про зміну типу акціонерного товариства до суду, що унеможливлює задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про скасування прийнятого рішення загальних зборів акціонерів про зміну типу акціонерного товариства.
Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Крім того, заявляє попередній розрахунок судових витрат, у зв`язку із переглядом справи судом апеляційної інстанції в розмірі 18 000 грн.

У відповіді на пояснення ОСОБА_3 позивач вказує, що оскаржуване рішення Наглядової ради безпосередньо порушує права та інтереси апелянта, що прямо підтверджується матеріалами апеляційної скарги.
Суд першої інстанції проігнорував преюдиційні обставини, що є процесуальним порушенням. ОСОБА_3 у відзиві взагалі не спростовує преюдиційних висновків, натомість намагається звести спір до формального тлумачення ст. 61 Закону України "Про акціонерні товариства", не враховуючи фактичний зміст оскаржуваних рішень.
Інтерес апелянта полягає у реалізації права на справедливу ціну викупу, що прямо гарантовано законом; оскільки ціна була занижена, то апелянт втратив економічну вигоду, яка визначена судом у сумі 31 грн 95 коп. за акцію; апелянт був позбавлений права належним чином прийняти рішення на Загальних зборах, що порушує ст. 27, 30, 102, 103 Закону України "Про акціонерні товариства".
Тому позивач просить відхилити відзив (пояснення) ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, як безпідставні, а апеляційну скаргу задовольнити повністю.

23.12.2025 від представника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 29.12.2025 в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про поновлення строку на подання відзиву відмовив. Відзив ОСОБА_2 залишив без розгляду.

ОСОБА_4 не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу позивача, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 29.12.2025 представник скаржника підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при винесенні оскарженого рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. Просив рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025 у справі №924/998/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Представниця відповідача в с удовому засіданні підтримала позицію довірителя, викладену у відзиві на апеляційну скаргу. Просила рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025 у справі №924/998/25 змінити в мотивувальній частині.
ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні заперечили проти доводів та вимог апеляційної скарги. Просили оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В судове засідання 29.12.2025 представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явилися. 
Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки розгляду апеляційних скарг в апеляційній інстанції, той факт, що вказані учасники були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать довідки про доставку електронних листів (т. 2, а. с. 180), а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників вказаних третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 219 ГПК України, після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
В судовому засіданні 29.12.2025 відкладено ухвалення та проголошення судового рішення у цій справі до 06.01.2026 о 11:00 год., що занесено до протоколу судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення вищевказаних представників та учасників справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухвалені рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що відповідно до виписки про стан рахунку в цінних паперах на 09.07.2025, ОСОБА_1 володіє акціями АТ "Хмельницькобленерго" в кількості 348 штук (т. 1, а. с. 12).
Відповідно до п. 1 Статуту АТ "Хмельницькобленерго", затвердженого позачерговими загальними зборами АТ "Хмельницькобленерго" 29.12.2021 (далі - Статут; т. 1, а. с. 13-21), Акціонерне товариство "Хмельницькобленерго" є юридичною особою із новим найменуванням, у результаті проведення державної реєстрації змін до Статуту Публічного акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" у відповідності до Закону України "Про акціонерні товариства" від 17 вересня 2008 року №514-VI. Засновником Товариства є держава в особі Міністерства енергетики та електрифікації України. Товариство є юридичною особою приватного права. Тип Товариства - публічне акціонерне товариство.
Згідно із п. п. 6.1, 6.2 Статуту статутний капітал товариства становить 33 637 840 грн. Статутний капітал Товариства поділено на 134 551 360 простих іменних акцій номінальною вартістю 0,25 гривень (нуль гривень 25 копійок) кожна акція. Кількість привілейованих акцій - 0 (нуль).
Акція Товариства - це випущений Товариством цінний папір без встановленого строку обігу, що засвідчує корпоративні права акціонера щодо Товариства (п. 7.1 Статуту).
Підпунктом 12 п. 8.2 Статуту передбачено право акціонера товариства вимагати здійснення обов`язкового викупу Товариством належних йому голосуючих акцій у встановлених цим Статутом та чинним законодавством випадках.
У п. 8.8. Статуту передбачено, що кожний акціонер - власник простих акцій Товариства має право вимагати здійснення обов`язкового викупу Товариством належних йому акцій, якщо він зареєструвався для участі у Загальних зборах та голосував проти прийняття Загальними зборами рішення про: (1) Злиття, приєднання, поділ, перетворення, виділ, зміну типу Товариства. (2) Надання згоди на вчинення Товариством значних правочинів. (3) Надання згоди на вчинення Товариством правочину, щодо якого є заінтересованість в розумінні Закону України "Про акціонерні товариства" та цього статуту. (4) Зміну розміру статутного капіталу Товариства. (5) Відмову від використання переважного права акціонера на придбання акцій додаткової емісії у процесі їх розміщення.
За положеннями п. 16.2.1. Статуту до виключної компетенції загальних зборів товариства належить, зокрема, прийняття рішення про зміну типу товариства. 
Відповідно до протоколу про підсумки заочного голосування Наглядової ради АТ "Хмельницькобленерго" №3 від 27.09.2023, Наглядовою радою обрано ТОВ "Експертне бюро" незалежним оцінювачем майна, яке надає Товариству послуги з визначення ринкової вартості 1 (однієї) простої іменної акції АТ "Хмельницькобленерго" для цілей реалізації обов`язку Товариства з обов`язкового викупу Товариством акцій на вимогу акціонерів в порядку, передбаченому статтею 103 Закону України "Про акціонерні товариства" (т. 1, а. с. 27). 
На засіданні Наглядової ради АТ "Хмельницькобленерго", результати якого оформлено протоколом №4 від 09.10.2023, прийнято рішення про проведення 17.11.2023 дистанційних позачергових загальних зборів акціонерів товариства та затверджено порядок денний, повідомлення про їх проведення, визначено перелік акціонерів, які мають право на участь у останніх. Призначено реєстраційну та лічильну комісії, обрано головуючого та секретаря дистанційних позачергових загальних зборів акціонерів товариства, які відбудуться 17.11.2023. Прийнято рішення про обрання ПАТ "Національний депозитарій України" депозитарною установою для надання послуг із проведення зборів акціонерів товариства (т. 1, а. с. 28-31).
Відповідно до Звіту про оцінку ринкової вартості корпоративних прав - 1 акції АТ "Хмельницькобленерго" станом на 09.10.2023, сформованому ТОВ "Експертне бюро", ринкова вартість корпоративних прав - 1 акції АТ "Хмельницькобленерго" станом на 09.10.2023 складає 8 грн 70 коп. (т. 1, а. с. 34-72).
Наглядовою радою відповідача на засіданні 10.10.2023 прийнято рішення про затвердження ринкової вартості 1 (однієї) акції АТ "Хмельницькобленерго" відповідно до висновку незалежного оцінювача ТОВ "Експертне Бюро" станом на 09.10.2023, яка складає 8 грн 70 коп.. Крім того, затверджено ціну викупу 1 акції АТ "Хмельницькобленерго" у розмірі 8 грн 70 коп. для цілей реалізації обов`язку Товариства з обов`язкового викупу Товариством акцій на вимогу акціонерів в порядку, передбаченому статтею 103 Закону України "Про акціонерні товариства".
У розробленій Асоціацією незалежних оцінювачів Рецензії на звіт про оцінку ринкової вартості корпоративних прав - 1 акції АТ "Хмельницькобленерго" №1/26-2023 від 26.10.2023 зазначено, що реалізована в звіті концепція ринкової вартості відповідає вимогам нормативних-правових документів, які діяли на дату оцінки, а також меті, з якою проводилась оцінка. Застосовані оцінювачем підходи та методи оцінки відповідають вимогам нормативно - правових актів з оцінки майна. Застосовані припущення та обмежувальні умови є обґрунтованими. Асоціація незалежних оцінювачів дійшла загального висновку про те, що вищевказаний Звіт класифікується як такий, що у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки (т. 1, а. с. 85-88).
17.11.2023 на проведених дистанційних позачергових Загальних зборах акціонерів АТ "Хмельницькобленерго" проголосовано рішення про зміну типу акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" з публічного на приватне з внесенням змін до Статуту Товариства шляхом викладення його у новій редакції. Кількість голосів акціонерів "За" - 97,44401708%, "Проти" - 2,55598292%. Прийнято рішення про припинення повноважень членів Наглядової ради у повному складі з подальшим обранням членів Наглядової ради у новому складі. Вказане підтверджується протоколом дистанційних позачергових Загальних зборах акціонерів АТ "Хмельницькобленерго" №35 від 28.11.2023 (т. 1, а. с. 22-26).
Згідно витягу з Переліку акціонерів/представників, які зареєструвались для участі у позачергових зборах акціонерів АТ "Хмельницькобленерго" 23.11.2023, ОСОБА_1 зареєструвався для участі в зборах (т. 1, а. с. 89 на звороті).
Крім того, в провадженні господарських судів перебувала справа № 924/684/24 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" про визнання укладеними договорів купівлі-продажу цінних паперів.
Господарський суд Хмельницької області рішенням від 10.10.2024 у справі № 924/684/24, котре Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 16.01.2025 залишив без змін, позов задовольнив. Визнав укладеними договори купівлі - продажу цінних паперів, зокрема договори про обов`язковий викуп АТ "Хмельницькобленерго" належних акціонерам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 простих іменних акцій АТ "Хмельницькобленерго" від 25.12.2023 у редакції, викладеній у рішенні суду першої інстанції.
Верховний Суд постановою від 17.06.2025 рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.10.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2025 у справі № 924/684/24 залишив без змін.
Під час розгляду справи № 924/684/24, судами було встановлено, що обґрунтованою ринковою вартістю 1 акції АТ "Хмельницькобленерго" є 31 грн 95 коп.
Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 ГПК України).
Позивач вважаючи, що відповідачем було введено його в оману про ринкову вартість 1 акції, що в свою чергу вплинуло на його рішення під час голосування на дистанційних позачергових Загальних зборах акціонерів АТ "Хмельницькобленерго" 17.11.2023, звернувся до суду із цим позовом.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги такі положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною.
Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
При цьому позивач самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту.
Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала, що, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанови від 22.08.2018 у справі №925/1265/16, від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 22.06.2021 у справі №334/3161/17, від 15.11.2023 у справі №916/1174/22). 
Велика Палата Верховного Суду також вказувала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі №910/3907/18, від 09.02.2021 у справі №381/622/17, від 02 .02.2021 у справі №925/642/19).
Поряд з цим, колегія суддів акцентує, що відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.
Згідно із ч. 1 ст. 61 Закону України "Про акціонерні товариства" у разі якщо рішення загальних зборів або порядок прийняття такого рішення порушують вимоги цього Закону, інших актів законодавства, статуту акціонерного товариства чи положення про загальні збори, акціонер, який вважає, що його права та охоронювані законом інтереси порушені таким рішенням, може оскаржити його до суду протягом шести місяців з дня прийняття рішення.
Суд має право з урахуванням усіх обставин справи залишити в силі оскаржуване рішення, якщо допущені порушення не порушують права та охоронювані законом інтереси акціонера, який оскаржує рішення.
Апеляційний господарський суд вказує, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів, засновників) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
Зазначений підхід щодо правової природи рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів, засновників) та інших органів юридичної особи є усталеним в судовій практиці та знайшов своє відображення у численних висновках Верховного Суду, викладених зокрема у постановах від 28.11.2018 у справі № 910/23631/17, від 16.10.2019 у справі № 909/556/18, від 01.09.2022 у справі № 922/2402/21, від 19.04.2023 у справі № 916/4097/21 та інших.
Рішення загальних зборів товариства (наглядової ради товариства та правління товариства) може бути оскаржено в судовому порядку акціонером (учасником) товариства шляхом пред`явлення позову про визнання його недійсним, якщо таке рішення не відповідає вимогам законодавства та порушує права чи законні інтереси учасника (акціонера) товариства.
Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера, члена) товариства. Також слід з`ясувати дотримання порядку скликання загальних зборів, зокрема щодо належного повідомлення позивача про такі збори. 
Якщо за результатами розгляду справи суд не встановить факт порушення прав та законних інтересів позивача оскаржуваним рішенням органу управління акціонерного товариства, або встановить неефективність обраного позивачем способу захисту, то це буде достатньою та самостійною підставою для відмови у позові про визнання такого рішення недійсним (постанови Верховного Суду від 15.06.2022 та від 13.09.2023 у справі № 910/6685/21; від 07.07.2022 у справі № 910/6682/21, від 27.07.2022 у справі № 910/3882/21, від 28.07.2022 у справі № 910/2607/21, від 29.11.2022 у справі № 910/2608/21, від 29.11.2023 у справі № 910/2606/21, від 18.10.2023 у справі № 922/2013/21).
Суд звертає увагу, що акціонер не може оскаржити будь-яке рішення будь-яких зборів чи наглядової ради тільки через наявність у нього статусу акціонера без обґрунтування, чим саме оспорюване ним рішення органу управління акціонерного товариства порушує його права та / або законні інтереси. При цьому посилання позивача (акціонера) в обґрунтування позовних вимог про визнання недійсними рішень наглядової ради та / або загальних зборів акціонерів на порушення його корпоративних прав на участь в управлінні товариством свідчить про загальний, абстрактний характер таких порушень. Такі посилання позивача є недостатніми для висновку про доведеність факту порушення його прав та / або інтересів спірними рішеннями.
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 10.11.2021 у справі № 924/881/20 та від 15.06.2022 у справі № 910/6685/21.
Верховний Суд у постанові від 10.11.2021 у справі № 924/881/20 зазначив про те, що з метою отримання судового захисту шляхом визнання недійсним саме рішень наглядової ради та / або рішень загальних зборів акціонер не може абстрактно та загально посилатися на порушення свого права на участь в управлінні, а має обґрунтувати конкретне несправедливе обмеження (порушення) його безпосередніх прав чи інтересів прийнятими рішеннями, що оскаржується, а також співмірність обраного способу захисту (відновлення становища, яке існувало до прийняття оскаржуваного рішення) зі стверджуваним порушенням. Оскаржувані рішення органів управління акціонерного товариства можуть бути визнані недійсними лише у разі, якщо вони прямо (а не опосередковано чи потенційно) впливають на права чи законні інтереси акціонера та порушують їх та за умови, що буде дотримано справедливий баланс між індивідуальними та загальними інтересами, що залежить від всіх обставин у кожному окремому випадку. При цьому позивач повинен довести, що існує безпосередній зв`язок між стверджуваним порушенням та прийнятими оскаржуваними ним рішеннями органів управління акціонерного товариства.
З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що спірні рішення органів управління відповідача можуть бути визнані недійсними виключно за умови, що вони безпосередньо, а не опосередковано чи гіпотетично, порушують права або законні інтереси конкретного акціонера, з дотриманням справедливого балансу між приватними та публічними інтересами з урахуванням усіх обставин кожної справи. При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між заявленим порушенням та оскаржуваними рішеннями органів управління АТ "Хмельницькобленерго".
Звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилається на те, що затверджена рішенням Наглядової ради від 10.10.2023 (протокол №5) ціна викупу 1 акції у розмірі 8 грн 70 коп. є недостовірною та суперечить вимогам законодавства. 
В частині порушення свого права стверджує, що Товариством акціонеру було надано недостовірну інформацію, що вплинула на реалізацію його корпоративних прав, гарантованих статтями 27, 48, 102 та 113 Закону України "Про акціонерні товариства". Так, недостовірні відомості про ціну викупу акцій спричинили прийняття акціонером невиваженого рішення під час голосування, унеможлививши реалізацію права вимагати обов`язковий викуп акцій. Також зазначає, що надання недостовірних відомостей під час підготовки до загальних зборів акціонерів порушує право Позивача на участь в управлінні Товариства визначене статтею 27 Закону України "Про акціонерні товариства", адже саме участь в Загальних зборах акціонерів та голосування з питань порядку денного є механізмом реалізації такого права на участь. Така поведінка Товариства, на переконання позивача, порушує принцип рівності прав акціонерів та суперечить положенням Конституційного Суду України (рішення №18-рп/2004) щодо необхідності захисту інтересів міноритарних акціонерів.
Тобто, фактично позивач зазначає про порушення його корпоративного права на отримання достовірної інформації, що мало наслідком голосування "за" на Загальних зборах товариства щодо питання про зміну типу товариства. Натомість у випадку надання достовірної інформації відповідачем ОСОБА_1 було б проголосовано "проти" та отримано право вимагати примусовий викуп акцій.
Як убачається із матеріалів справи, з метою підготовки до проведення Загальних зборів учасників відповідача, до порядку денного яких виносилось питання про зміну типу товариства, що надає право міноритарним акціонерам вимагати у товариства примусового викупу акцій, рішенням Наглядової ради затверджено ринкову вартість 1 акції.
В подальшому, як стверджує позивач та не заперечує відповідач, ОСОБА_1 як міноритарний акціонер попередньо, до проведення Загальних зборів, ознайомився з істотними умовами проєкту договору про викуп акцій.
Надалі позивач зареєструвався на Загальних зборах 17.11.2023 та проголосував "за" зміну типу відповідача.
В силу п. 1 ч. 1 ст. 102 Закону України "Про акціонерні товариства" кожний акціонер - власник простих акцій товариства має право вимагати здійснення обов`язкового викупу товариством належних йому простих акцій, якщо він зареєструвався для участі у загальних зборах та голосував проти прийняття загальними зборами рішення про злиття, приєднання, поділ, перетворення, виділ, зміну типу товариства.
На переконання суду апеляційної інстанції першочергове у прийнятті рішення "за" чи "проти" при вирішенні питання про злиття, приєднання, поділ, перетворення, виділ, зміну типу товариства є саме внутрішнє волевиявлення учасника щодо конкретно цього питання, яке не ставиться в залежність від вартості його акцій, оскільки право вимагати обов`язковий викуп акцій має акціонер, який висловив своє внутрішнє волевиявлення проголосувавши проти таких змін.
Тому позивач як акціонер відповідача, у відповідності до вимог Закону України "Про акціонерні товариства", мав усвідомлювати наслідки прийняття рішення загальними зборами відповідача про зміну типу акціонерного товариства, наслідки голосування за таке рішення, в тому числі, подальшу втрату права вимагати примусового викупу акцій.
При цьому жодних звернень до відповідача із запереченнями щодо несправедливої, на переконання ОСОБА_1 , ціни акцій від останнього не надходило. 
З викладеного вбачається, що позивачем реалізовано власне волевиявлення на Загальних зборах відповідача, проведених 17.11.2023, в тому числі, під час голосування "за" зміну типу товариства. 
Будь-яких доказів введення позивача в оману, його примусу до відповідного голосування, матеріали справи не містять. 
Посилання позивача на те, що затвердження Наглядовою радою ціни акцій у розмірі 31 грн 95 коп., а не 8 грн 70 коп. (вказане з урахуванням кількості належних ОСОБА_1 акцій збільшило б їх вартість на 8 091 грн), нібито зумовило б його голосування «проти» з питання зміни типу товариства, суд оцінює як припущення, які не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
Як вірно зауважив суд першої інстанції, позивач, у випадку наявності дійсного наміру продати акції товариству, не був позбавлений можливості проголосувати "проти" з питання зміни типу товариства та в подальшому вимагати укладення договору на справедливих, які він вважав, умовах, аналогічно до інших акціонерів, позивачів у справі №924/684/24, на яку посилається ОСОБА_1 .
Жодних інших порушень корпоративних прав позивача рішенням Наглядової ради АТ "Хмельницькобленерго" від 10.10.2023 (протокол №5) щодо затвердження ринкової вартості та ціни викупу 1 акції АТ "Хмельницькобленерго" судом не встановлено та позивачем не доведено.
Крім того, оскарження рішення Наглядової ради від 10.10.2023 призведе до правової невизначеності і порушення прав інших акціонерів, які погодилися з визначеною ціною викупу (подібна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №905/2291/19).
Як убачається із змісту позовної заяви, позивач просить "у разі задоволення судом позовної вимоги про скасування рішення Наглядової ради від 10.10.2023 (протокол №5), як наслідок доцільно визнати недійсним з моменту прийняття рішення по питанню №1 загальних зборів акціонерів АТ "Хмельницькобленерго", які були проведені 17.11.2023 (протокол №35 від 28.11.2023), а саме щодо зміни типу Товариства".
Однак із врахуванням того, що судом не встановлено підстав для визнання недійсним оскаржуваного рішення Наглядової ради, то не підлягає до задоволення і вимога про визнання недійсним рішення по питанню №1 Загальних зборів акціонерів АТ "Хмельницькобленерго", які були проведені 17.11.2023, оформлене протоколом №35 від 28.11.2023.
При цьому судом враховано недоведеність порушення права позивача ОСОБА_1 оскаржуваним рішенням Загальних зборів. 
Суд також зауважує, що позивачем не обґрунтовано, яке саме та яким чином його конкретне корпоративне право буде ефективно відновлене у випадку самого лише визнання недійсними спірного рішення Наглядової ради АТ "Хмельницькобленерго" та рішення по питанню №1 Загальних зборів акціонерів АТ "Хмельницькобленерго", які були проведені 17.11.2023, оформлені протокол №35 від 28.11.2023.
Таким чином вірним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.
Щодо застосування позовної давності.
Відповідно до положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
В силу ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства.
Частиною 1 статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Отже, за змістом ст. ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).
Нормами ч. ч. 3-5 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме забезпечувати юридичну визначеність та остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.
Отже , застосування інституту позовної давності є одним з інструментів, який забезпечує дотримання принципу юридичної визначеності, тому, вирішуючи питання про застосування позовної давності, суд має повно з`ясувати усі обставини, пов`язані з фактом обізнаності та об`єктивної можливості особи бути обізнаною щодо порушення її прав та законних інтересів, ретельно перевірити доводи учасників справи у цій частині, дослідити та надати належну оцінку наданим ними в обґрунтування своїх вимог та заперечень доказів, чого проте у наведеному випадку судом апеляційної інстанції зроблено не було.
Колегія суддів зазначає, що позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. У разі коли таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропуску. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 01.04.2025 у справі № 927/1687/23, від 12.03.2024 у справі № 914/106/22, від 05.12.2023 у справі № 910/2094/21, від 30.06.2022 у справі № 922/2960/17.
В цій справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у позові з підстав його необґрунтованості, тому клопотання відповідача про застосування строку позовної давності не розглядається.
Доводи відзиву відповідача, а також його прохальна частина, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки в силу ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а відповідач не скористався правом апеляційного оскарження, у встановлений процесуальним законодавством спосіб та порядок. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відзив за своєю суттю та змістом (ч. 2 ст. 263 ГПК України) є запереченням саме проти доводів апеляційної скарги, а не проти мотивів чи висновків рішення суду першої інстанції. 
Підсумовуючи усе викладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про відмову в позові.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржник був почутим і йому надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження тому, відсутні правові підстави для її задоволення.
З урахуванням викладеного в сукупності, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про недоведеність позовних вимог, а як наслідок про відмову в позові в повному обсязі.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.
В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025 у справі № 924/998/25 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025 у справі № 924/998/25 - без змін.
2. Справу №924/998/25 надіслати Господарському суду Хмельницької області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "07" січня 2026 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г. 

Суддя   Гудак А.В. 

Суддя   Олексюк Г.Є.