П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.01.2026  	Справа №607/1435/26 Провадження №3-зв/607/2/2026	

м. Тернопіль
Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Гуменного Петра Петровича від розгляду справи ЄУН - 607/1435/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП,
встановив:
ОСОБА_1 подав до суду заяву про відвід судді Гуменного П.П. від розгляду зазначеної справи. Обгрунтовуючи заяву посилається на те, що суддя Гуменний П.П. раніше розглядав справу відносно ОСОБА_1 та наклав на нього найсуворіше покарання.
В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав та пояснив, що заяву написав в судовому засіданні у присутності судді Гуменного П.П.
Особа, якій заявлено відвід в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду заяви про відвід.
При розгляді заяви про відвід суд враховує, що КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і відповідно не регламентують порядку розгляду заяви про відвід.
Разом з тим, Радою суддів України у п.4 Рішення № 34 від 08.06.2017 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.
З огляду на викладене, у даній справі необхідно застосувати аналогію закону, тобто застосувати положення КПК України, які регламентують подібні відносини.
Так, підстави для відводу судді передбачені ст. 75 КПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, зокрема, що кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
У п. 49 рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України" вказано, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Судом встановлено, що згідно протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2026 року, для розгляду справи ЄУН - 607/1435/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, головуючим суддею визначено суддю Гуменного П.П.
Як вбачається зі змісту заяви про відвід, ОСОБА_1 ставиться під сумнів законність прийнятого суддею Гуменним П.П. судового рішення в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.
При цьому, слід зазначити, що правові норми, які регулюють порядок розгляду суддею відводу іншому судді, не передбачають можливості судді, який розглядає відвід, перевіряти на предмет законності прийняті іншим суддею рішення, в тому числі щодо виду та розміру накладеного на особу адміністративного стягнення.
Згідно з п. 66 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, судді повинні мати незаперечну свободу вирішувати справи безсторонньо, керуючись власним сумлінням та тлумаченням фактів, а також у відповідності до чинного законодавства (Рекомендація № R (94) 12, Принцип I (2)(d)).
Виходячи з наведених мотивів про незаперечну свободу судді вирішувати справи безсторонньо, керуючись власним сумлінням та тлумаченням фактів, а також у відповідності до чинного законодавства, рішення головуючого не можуть оцінюватися як ознака упередженості.
Крім того, порушення норм матеріального та/або процесуального права при розгляді справи про адміністративне правопорушення, може бути предметом перегляду лише в апеляційній інстанції.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про наявність сумнівів в неупередженості судді Гуменного П.П. у розгляді зазначеної справи про адміністративне правопорушення, чи наявність інших обставин, передбачених ст. ст. 75, 76 КПК України, судом не встановлено, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Гуменного П.П. слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст. 245 КУпАП, ст. ст. 75, 80, 82 КПК України, суддя,-
постановив:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Гуменного Петра Петровича від розгляду справи ЄУН - 607/1435/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП, відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	Т. Я. Багрій