ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4801/24  Номер провадження 22-ц/814/1794/25	Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О. С.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Дряниці Ю.В. Карпушина Г.Л.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 лютого 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» (надалі ТОВ «Верра Фінанс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за договором про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №96581575000 від 24.07.2020 в розмірі 39239,44 грн, з яких 24437,61 грн. заборгованість за основним боргом, 14391,83 грн. – заборгованість за відсотками та 410 грн. комісія. 
Вимоги обґрунтовані тим, що 24.07.2020 між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №96581575000.
Відповідно до умов договору позичальник отримала 27000 грн. строком до 05.08.2022 на споживчі цілі.
Неналежне виконання умов договору призвело до виникнення заборгованості.
25.01.2023 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Верра Фінанс» було укладено договір факторингу №237, відповідно до умов якого останнє отримало право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за договором укладеним з ОСОБА_1 .
В зв`язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, станом на 12.08.2024 виникла заборгованість в розмірі 39239,44 грн., яку новий кредитор і просить стягнути з боржника.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 лютого 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку про відсутність доказів щодо заборгованості в сумі 39239,44 грн. та недоведеність переходу від банку до позивача права вимоги по спірному договору.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Верра Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
Вказує, що суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності доказів про перехід права вимоги до нового кредитора, оскільки останні наявні в матеріалах справи.
Також звертає увагу, що за запитом суду банком було надано виписку по рахунку, яка є належним доказом існуючої заборгованості, та яка безпідставно не була взята до уваги судом першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення. 
Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24.07.2020 ОСОБА_1 звернулася до АТ «УкрСиббанк» з анкетою-заявою про надання споживчого кредиту «Револьверна кредитна картка» та просила надати їй споживчий кредит з суми кредитного ліміту на наступних умовах: сума кредиту 5796 грн, строк користування кредитом 24 місяці.
В цей же день між сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, в якому викладений порядок повернення кредиту в розмірі 5796 грн. та укладено договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 96581575000.
Підпунктом 2.1.1 договору сторони узгодили ліміт кредитування у розмірі 6800 грн., зі строком дії кредитування по 05.08.2022.
Згідно додаткової угоди до Договору-анкети № 96581575000 сторони домовились, що в межах ліміту кредитування, встановленого згідно умов п. 2.1 Договору Банк надає Клієнту кредит в сумі 5796 грн.
З рахунок-фактуру №СФРКН-0000403111 від 24.07.2020 ТОВ «Комфі Трейд» вбачається придбання смартфону, аксесуарів до нього та настройок на загальну суму 6796 грн, із зазначенням першого внеску в розмірі 1000 грн. 
25 січня 2023 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Верра Фінанс» був укладений Договір факторингу № 237, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» передав (відступив), а ТОВ «Верра Фінанс» прийняло всі права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до ОСОБА_1 .
Неналежне виконання умов договору призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 12 серпня 2024 року становить 39239,44 грн, з яких 24437,61 грн. заборгованість за основним боргом, 14391,83 грн. – заборгованість за відсотками та 410 грн. комісія, яка не була погашена позичальником незважаючи на направлені на його адресу новим кредитором вимоги від 11.06. та 10.09.2024 про погашення заборгованості.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд дійшов висновку про недоведеність належними доказами права вимоги до позивача від АТ «УкрСиббанк» та недоведеність розміру заборгованості.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач вказувала на відсутність доказів отримання нею кредитних коштів, в зв`язку з чим за заявою представника позивача місцевим судом було витребувано з АТ «УкрСиббанк» виписку про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 .
З наданої банком довідки вбачається відкриття банківського рахунку, переказ коштів, користування ними, збільшення кредитного ліміту, виникнення заборгованості. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
В постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду по справі №200/564/7/18 від 16.09.2020 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18червня 2003 року № 254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналогічні норми містяться в п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
В постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі № 194/329/15 вказано, що виписка з особового рахунку може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.
З матеріалів справи вбачається, що в ході розгляду справи позивачем було надано виписку по рахунку на ім`я ОСОБА_1 , згідно якого позичальник отримала кредитні кошти, користувалася ними.
Зазначений письмовий доказ є належним та таким, що заслуговує на увагу, як такий, що містить інформацію з приводу предмета доказування. 
Між тим, суд першої інстанції не дав останньому правової оцінки, чим допустив порушення положень ст. 89 ЦПК України. 
Таким чином колегія суддів вважає, що надана банком виписка про рух коштів є належним та допустимим доказом отримання ОСОБА_1 кредитних коштів та користування ними.
Також з вказаної виписки вбачається неналежне виконання взятих кредитних зобов`язань, що призвело до виникнення заборгованості.
Разом з цим суд безпідставно не взяв надану банком довідку до уваги та відхилив наданий товариством розрахунок заборгованості на загальну суму 39239,44 грн, зазначивши, що останній складено головним бухгалтером товариства та з його змісту неможливо встановити формування сум боргу, що не відповідає дійсності. 
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що сума заборгованості як загальна, так і її частини, зазначені позивачем у власному розрахунку збігаються з аналогічними цифрами які містяться в витягу з реєстру боржників стосовно ОСОБА_1 до договору факторингу №237 від 25.01.2023, а саме: 39239,44 грн, з яких 24437,61 грн. заборгованість за основним боргом, 14391,83 грн. – заборгованість за відсотками та 410 грн. комісія.
Вказане свідчить про те, що вказана заборгованість мала місце на момент укладання договору факторингу, тобто була обрахована попереднім кредитором, виходячи з первинних банківських документів. 

Частинами 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
25 січня 2023 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Верра Фінанс» був укладений Договір факторингу № 237, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» передав (відступив), а ТОВ «Верра Фінанс» прийняло всі права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до відповідача ОСОБА_1 . 
На виконання умов договору факторингу товариством було сплачено банку 4937295,85 грн.
Підтвердження права вимоги до відповідача доводиться витягом з реєстру боржників де ОСОБА_1 йде під номером 911, з зазначенням всіх складових, як то номер договору, карткового рахунку, заборгованості.
Разом з тим, місцевий суд не дав належної оцінки вказаним документам та дійшов помилкового висновку про відсутність належних доказів переходу прав вимоги до нового кредитора.
Встановлені колегією суддів обставини та надані позивачем докази в повній мірі доводять правомірність переходу прав вимоги від первісного кредитора до нового на підставі договору про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №96581575000, а відтак в порядку ст. 514 ЦК України позивач наділений правом вимоги до відповідача в обсягах прийнятих від попереднього кредитора. 

Як зазначалося вище, відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Сторонами не заперечується і це вбачається з договору, що строк дії кредитного ліміту (договору) було встановлено до 05.08.2022. 
Між тим, з розрахунку заборгованості витребуваного апеляційним судом в ТОВ «Верра Фінанс» вбачається, що заборгованість позичальнику продовжувала нараховуватись після закінчення строку дії кредитного ліміту, тобто після 05.08.2022, до укладення між банком та товариством договору факторингу 25.01.2023, що є безпідставним, оскільки після закінчення кредитного договору захист інтересів кредитора охоплюється застосуванням положень ст. 625 ЦК України. 
Із наданих позивачем розрахунків заборгованості за період з 24.07.2020 по 23.01.2023 вбачається нарахування заборгованості по відсоткам поза межами договору, після 05.08.2022 в загальній сумі 7124,05 грн.
Таким чином наявна заборгованість в межах строку дії кредитного договору становить 32115,39 грн., з яких 24437,61 грн. заборгованість за основним боргом, 7267,78 грн. – заборгованість за відсотками та 410 грн. комісія та підлягає стягненню з ОСОБА_1 .
Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог – 81,8% ( з заявлених до стягнення 39239,44 грн. стягнуто 32115,39 грн.), відповідно до норм ст. 141 ЦПК України, з відповідача на корить позивача підлягає стягненню судовий збір у відповідному відсотковому співвідношенні.
Оскільки при подачі позовної заяви та апеляційної скарги позивачем було сплачено 7570 грн. (3028 грн. + 4542 грн.), сума судового збору яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Верра Фінанс» становить за подання позовної заяви 2476,90 грн. (81,8% від 3028 грн) та за подачу апеляційної скарги 3715,35 грн. (81,8% від 4542 грн.), а загалом в розмірі 6192,25 грн. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» задовольнити частково.
Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» заборгованість за договором про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №96581575000 від 24.07.2020 в розмірі 32115,39 грн., з яких: 24437,61 грн. заборгованість за основним боргом, 7267,78 грн. – заборгованість за відсотками та 410 грн. комісія.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» судовий збір сплачений при подачі позовної заяви в розмірі 2476,90 грн. та за подачу апеляційної скарги в розмірі 3715,35 грн., що в цілому складає 6192,25 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 01 грудня 2025 року.
Судді: О. І. Обідіна Ю.В. Дряниця Г.Л. Карпушин