Справа № 723/5095/25 
Провадження № 2/723/999/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
27 січня 2026 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд
Чернівецької області у складі:
головуючий суддя Бужора В.Т. 
секретар судового засідання Чікал І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сторожинець за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно за законом, -

В С Т А Н О В И В : 
Адвокат Роговський В.П. звернувся до Сторожинецького районного суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно за законом, посилаючись на те, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 - батько позивача ОСОБА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку літ. «А-І», сарая літ.«Б», сарая літ.«В», гаража літ.«Г», котельні літ.«Д», криниці під № 1 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Забудовником вказаного домоволодіння був ОСОБА_4 . 
Позивач ОСОБА_1 будучи донькою спадкодавця, тобто спадкоємцем за законом першої черги, на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, а тому відповідно до частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України вважається такою, що прийняла спадщину. 
У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки ОСОБА_4 при житті не оформив право власності на домоволодіння за собою та не зареєстрував це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а тому позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Також позивачу з метою реалізації права на спадкування необхідно встановити факт постійного проживання зі своїм батьком ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, оскільки вони проживали разом без спільної реєстрації місця проживання. 
Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким встановити факт постійного проживання зі своїм батьком ОСОБА_4 на час відкриття спадщини та визнати за нею право власності на домоволодіння, що знаходиться за вказаною вище адресою
Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника. 
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та розглянути її без фіксації судового процесу. 

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.
Згідно копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 видано 10.03.2016 Виконавчим комітетом Чудейської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний запис № 09 (а.с.22).

Після смерті  ОСОБА_4 відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку літ. «А-І», сарая літ.«Б», сарая літ.«В», гаража літ.«Г», котельні літ.«Д», криниці під № 1 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Забудовником вказаного домоволодіння був ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Чудейської сільської ради від 03 жовтня 2025 року № 1592. 
Позивач ОСОБА_1 будучи донькою спадкодавця, тобто в силу статті 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем за законом першої черги, на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, а тому відповідно до частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України вважається такою, що прийняла спадщину. В установлений статтею 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк, а саме 17 червня 2016 року відповідач ОСОБА_3 будучи сином спадкодавця, тобто в силу статті 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем за законом першої черги, звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Хоміцької Н.Г. із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом на користь позивача ОСОБА_1 , де була заведена спадкова справа № 154/2016.  
Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, правовстановлюючий документ на який відсутній. Вказані правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. 
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Водночас, згідно з наведеною Постановою при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 
З наведених матеріалів справи судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом першої черги після смерті батька. Спадщину позивачка прийняла відповідно до вимог закону, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. В свою чергу син померлого ОСОБА_3 подав до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті батька. 
Однак позивачка отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок не може у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності на ім`я померлого, а тому не оформила у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлена можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку.
Проте, суд вважає, що право позивача, у зв`язку з тим, що остання вчинила усі передбачені законом дії для прийняття спадщини, підлягає захисту, а тому позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування.
Як встановлено у судовому засіданні спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, в судовому засіданні встановлено, що доводи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог є достовірними, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Стосовно заявленої вимоги про встановлення факту проживання спадкоємця разом з спадкодавцем.
Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. 
Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Тобто для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Будь-яких даних про те, що після смерті ОСОБА_4 є спадкоємці у порядку, передбаченому нормами ЦК України, які би оспорювали право позивача на прийняття спадщини, до суду не надано.
За таких обставин суд вважає, що необхідно встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник не з вини відповідача або внаслідок його протиправних дій, а виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в такому випадку буде несправедливим.

Керуючись ст.ст. 16, 1216, 1223, 1261, 1264, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 4, 247 ч. 2, ст. 258, 259, 263-265, 315, 354 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно за законом - задовольнити. 
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини. 
Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку літ.«А-І», сарая літ. «Б», сарая літ.«В», гаража літ.«Г», котельні літ.«Д», криниці під № 1 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сторожинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

СУДДЯ: