Постанова
Іменем України  
 
26 листопада 2025 року
м. Київ 
 
справа № 2-542/11
провадження № 61-11745св25 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючий - Крат В. І. (суддя-доповідач), 
судді: Гудима Д. А., Дундар І. О., Краснощоков Є. В., Пархоменко П. І.,
 
учасники справи:
позивач - акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
 
розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яка підписана адвокатом Трофімовим Сергієм Юрійовичем, на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2025 року в складі судді: Малаховської І. Б. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року в складі колегії суддів: Остапенко В. О., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,
 
Історія справи
Короткий зміст заяви
 
У січні 2024 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України», банк) звернулося з заявою про видачу дубліката виконавчого листа.
 
Заява мотивована тим, що державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-542/11 виданого 07 грудня 2011 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Державний ощадний банк України» боргу в сумі 191 280,27 грн.
 
Згідно листа-відповіді № 21.16-34/7852 від 25 січня 2023 року на адвокатський запит 19 січня 2023 року стало відомо, що виконавчий лист № 2-542/11, виданий 07 грудня 2011 року перебував на виконанні до 01 грудня 2014 року. Виконавче провадження № НОМЕР_1 було завершено державним виконавцем на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Станом на теперішній час на адресу банку постанова про повернення виконавчого листа № 2-542/11 виданого 07 грудня 2011 року, а також постанова Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривого Рогу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про повернення виконавчого листа № 2-542/11 від 07 грудня 2011 року до установи банку не надходили. Ні в банку, ні в Саксаганському відділі державної виконавчої служби у місті Кривого Рогу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчі документи фактично не перебувають, а тому є підстави вважати їх втраченими.
 
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу у справі № 2-542/11 (6/214/83/23) від 16 червня 2023 року заяву банку про поновлення строків пред`явлення до виконання виконавчого документу задоволено, поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-542/11, виданого 07 грудня 2011 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Державний ощадний банк України» боргу в сумі 191 280,27 грн задоволено, поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа.
 
Банк просив: 
видати дублікат виконавчого листа № 2-542/11, виданого 07 грудня 2011 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Державний ощадний банк України» боргу в сумі 191 280,27 грн.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2025 року в задоволенні заяви АТ «Державний ощадний банк України» про видачу дублікату виконавчого листа відмовлено.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивоване тим, що:
представник заявника в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без фіксації судового процесу, просить задовольнити заяву про видачу дублікату виконавчого листа. Боржник ОСОБА_4 до зали суду також не з`явився. клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав. Неявка належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого листа;
дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Таким чином, виходячи з системного аналізу вказаних вище цивільних процесуальних норм, суд приходить до висновку, що дублікат виконавчого листа може бути виданий судом лише у разі втрати отриманого раніше оригіналу виконавчого листа. Будь-які інші підстави для видачі судом дублікату виконавчого листа, законодавець не передбачив;
представником заявника, на підтвердження втрати виконавчого листа, до матеріалів справи долучено лише лист-відповідь № 21.16-34/7852 від 25 січня 2023 року відповідно до якого виконавчий лист № 2-542/11, виданий 07 грудня 2011 року перебував на виконанні до 01 грудня 2014 року. Виконавче провадження № НОМЕР_1 було завершено державним виконавцем на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Доказів на підтвердження обставин про втрату оригіналу виконавчого листа, зазначених в заяві про видачу дублікату виконавчого листа, представником АТ «Державний ощадний банк України» суду не надано. З урахуванням відсутності належних доказів щодо обставин, які б свідчили про втрату оригіналу виконавчого листа, суд не вбачав законних підстав для задоволення вимог щодо видачі дубліката виконавчого листа.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року:
апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» залишено без задоволення;
ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2025 року залишено без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:
дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Видача дубліката виконавчого документа зумовлена необхідністю виконання ухваленого судом рішення, яке набрало законної сили, проте не було виконане боржником. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року в справі № 2-1316/285/11 єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі ДВС (у приватного виконавця) свідчить про те, що його було втрачено. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року в справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року в справі №643/20898/13, від 19 квітня 2021 року в справі № 2-1316/285/11, від 23 червня 2021 року в справі № 2-162/12, від 14 грудня 2022 року в справі №753/20452/21, від 01 березня 2023 року в справі №433/1335/14, від 17 травня 2023 року в справі №565/1888/19;
при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, зокрема, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року в справі № 201/4043/19, від 09 лютого 2022 року в справі № 757/14604/20, від 06 листопада 2019 року в справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року в справі № 127/2-3538/10. Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання;
як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження втрати виконавчого листа, до матеріалів справи заявником долучено лише лист-відповідь № 21.16-34/7852 від 25 січня 2023 року відповідно до якого виконавчий лист № 2-542/11, виданий 07 грудня 2011 року перебував на виконанні до 01 грудня 2014 року. Виконавче провадження № НОМЕР_1 було завершено державним виконавцем на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Доказів на підтвердження обставин про втрату оригіналу виконавчого листа, зазначених в заяві про видачу дублікату виконавчого листа, представником АТ «Державний ощадний банк України» суду не надано, а тому суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження факту втрати оригіналів виконавчих листів у даній справі. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04 грудня 2024 року у справі №753/13817/13-ц (провадження № 61-9909св24), яку було враховано судом першої інстанції. Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що стягувачем не додано до заяви про видачу дубліката виконавчого листа доказів на підтвердження втрати виконавчого листа, а тому зробив правильний висновок про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа;
доводи апеляційної скарги про те, що факт втрати оригіналу виконавчого листа підтверджено ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2023 року, якою заяву АТ «Ощадбанк» про поновлення строків пред`явлення до виконання виконавчого документу задоволено та в якій встановлено, що стягувачем було пред`явлено виконавчий лист на примусове виконання в межах строку для пред`явлення, але в ході виконання виконавчий лист було втрачено, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки предметом постановлення вказаної ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2023 року було поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання, а не дослідження обставин втрати виконавчого листа. За таких обставин, колегія суддів вважала, що ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.
 
Аргументи учасників справи
 
15 вересня 2025 року АТ «Державний ощадний банк України» через підсистему Електронний суд подало касаційну скаргу, яка підписана адвокатом Трофімовим С. Ю., на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року, у якій просило: 
оскаржені судові рішення скасувати;
справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що:
представник АТ «Ощадбанк» Трофімов С. Ю. не писав заяву про розгляд справи без фіксації судового процесу, дані відображені в оскаржуваній ухвалі Саксаганського районного суду від 24 лютого 2025 року у справі № 2-542/11 не відповідають дійсності. Представник АТ «Ощадбанк» Трофімов С. Ю. з`явився у судове засідання в Саксаганський районний суд по справі призначеній до розгляду 24 лютого 2025 року у справі № 2-542/11 завчасно, про те до приміщення суду не був допущений по причині замінування приміщення Саксаганського районного суду 24 лютого 2025 року. Судом першої інстанції справу не відкладено як того вимагають норми статей 128, 130 ЦПК України, судом першої інстанції винесено рішення (ухвала від 24 лютого 2025 року у справі № 2-542/11) з порушенням норм пункту 2 частини першої статті 43 ЦПК України, пункту 3 частини першої статті 43 ЦПК України, суд першої інстанції не дав можливість представнику АТ «Ощадбанк» подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам ; не дав можливість подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Апеляційним судом не досліджено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, не враховано висновок Верховного суду, що зазначений у постанові від 22 грудня 2023 року в справі № 346/1892/22;
16 червня 2023 року Саксаганським районним судом ухвалено рішення у справі № 2-542/11 (провадження № 6/214/83/23), яким заяву банку про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання - задоволено. В ухвалі 16 червня 2023 року у справі № 2-542/11 суд зробив висновок: «враховуючи те, що стягувачем було пред`явлено виконавчий лист на примусове виконання в межах строку для пред`явлення, але в ході виконання виконавчий лист було втрачено тому, суд вважає, що причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа є поважними і їх слід поновити». Отже, самим Саксаганським судом у справі № 2-542/11 встановлено, що стягувачем було пред`явлено виконавчий лист на примусове виконання в межах строку для пред`явлення, але в ході виконання виконавчий лист було втрачено. Ні в АТ «Ощадбанк», ні в Саксаганському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного межрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчого документу фактично не перебуває, а тому є підстави вважати їх втраченими. Ухвалою Саксаганського суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2023 року у справі № 2-542/11 встановлено, що стягувачем було пред`явлено виконавчий лист на примусове виконання в межах строку для пред`явлення, але в ході виконання виконавчий лист було втрачено.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2025 року:
поновлено АТ «Державний ощадний банк України» строк на касаційне оскарження ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2025 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року;
відкрито касаційне провадження у справі.
 
19 листопада 2025 року справа передана судді-доповідачу Крат В. І.
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 листопада 2025 року справу призначено до судового розгляду.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 26 вересня 2025 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: порушення норм процесуального права.
 
Фактичні обставини 
 
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2011 року в справі № 2-542/11 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/20746659): 
позов банку задоволено;
стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в сумі 191 280,27 грн, а також судові витрати по справі, які складаються з державного мита в розмірі 1700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.
 
На підставі зазначеного рішення видано виконавчий документ № 2-542/11 від 07 грудня 2011 року.
 
Відповідно до листа-відповіді № 21.16-34/7852 від 25 січня 2023 року на адвокатський запит 19 січня 2023 року стало відомо, що виконавчий лист №2-542/11, виданий 07 грудня 2011 року, перебував на виконанні до 01 грудня 2014 року. Виконавче провадження № НОМЕР_1 було завершено державним виконавцем на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 16 червня 2023 року в справі № 2-542/11 (6/214/83/23) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/111920026): 
заяву АТ «Державний ощадний банк України» про поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого документу задоволено;
поновлено АТ «Державний ощадний банк України» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-542/11, виданого 07 грудня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором.
 
Позиція Верховного Суду
 
У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (підпункт 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України).
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року по справі № 419/310/12 (провадження № 61-13084св21) зроблено висновок, що: «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено».
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року по справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що: «аналіз пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10».
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2023 року по справі № 6-66/2011 (провадження № 61-8679св22) зроблено висновок, що: «дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили. Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено».
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2019 року по справі № 2-1118/09 (провадження № 61-36561св18) зазначено, що: «при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції, встановивши, що рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 червня 2009 року про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 на користь КС «Наші люди» невиконано, виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист на виконанні не перебуває, його оригінал втрачено під час пересилання з виконавчої служби до КС «Наші люди» не з вини стягувача, дійшов правильного висновку про видачу дубліката виконавчого листа. При цьому судом апеляційної інстанції враховано те, що відповідно до статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час вчинення виконавчої дії) належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом з направленням його оригіналу є виключно рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення стягувачу, матеріали справи якого не містять. За таких обставин, колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги про те, що заявник не надав доказів втрати виконавчого листа. Крім того, такий аргумент скарги зводиться до переоцінки доказів у справі, що не відноситься до процесуальних повноважень суду касаційної інстанції».
 
У пунктах 53 - 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2024 року в справі № 186/871/14-ц (провадження № 14-97цс24) вказано, що:
«53. Аналіз підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (підпункт 19.4 підпункту 19 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України) дає підстави для висновку про те, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого документа є його втрата.
54. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого документа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.
55. Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.
56. Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа, вважається поданою у межах установленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє в задоволенні цієї заяви».
 
Касаційний суд вже підкреслював, що дублікат виконавчого документа видається, якщо він власне видавався судом і виконавчий документ було втрачено (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 жовтня 2025 року в справі № 236/476/21 (провадження № 61-7527св25)).
 
Розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, у тому числі і заміна стягувача у виконавчому провадженні, і видача дубліката виконавчого документа, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане в порядку, передбаченому законом. Тому державний / приватний виконавець чи заявник має право звертатися до суду з відповідним поданням, заявою, направленими на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення, стільки раз, скільки це необхідно, аби виконати судове рішення (за винятком випадків, передбачених статтею 44 ЦПК України) (див. пункти 79, 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2024 року в справі № 186/871/14-ц (провадження № 14-97цс24)).
 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
 
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17)).
 
Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (див. пункт 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі   917/1345/17 (провадження № 12-144гс18)).
 
Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення та створюються передумови для виникнення «колізії» судових рішень (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2023 року в справі № 442/3663/20 (провадження № 61-6501св21)).
 
Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
 
Постанова суду апеляційної інстанції складається з, зокрема, мотивувальної частини із зазначенням: мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу (підпункт в пункту 3 частини першої статті 382 ЦПК України).
 
Касаційний суд зауважує, що законодавець імперативно визначив необхідність здійснювати відхилення доводу (аргументу) апеляційної скарги чи відзиву, з яким апеляційний суд не погоджується. При цьому не має значення, чи стосується такий довід (аргумент) судового рішення по суті, чи тільки процесуального питання (див., зокрема, постановуВерховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року в справі № 501/1672/22 (провадження № 61-16084св23), постановуВерховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2024 року в справі № 441/1159/21 (провадження № 61-14938св23)).
 
У справі, що переглядається:
            банк звернувся із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, бо він втрачений;
            суд першої інстанції при відмові у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа міркував так, що доказів на підтвердження обставин про втрату оригіналу виконавчого листа, зазначених в заяві про видачу дубліката виконавчого листа, представником АТ «Державний ощадний банк України» суду не надано; 
апеляційний суд вважав, що на підтвердження втрати виконавчого листа, до матеріалів справи заявником долучено лише лист-відповідь № 21.16-34/7852 від 25 січня 2023 року, відповідно до якого виконавчий лист № 2-542/11, виданий 07 грудня 2011 року перебував на виконанні до 01 грудня 2014 року. Стягувачем не додано до заяви про видачу дубліката виконавчого листа доказів на підтвердження втрати виконавчого листа. Доводи апеляційної скарги про те, що факт втрати оригіналу виконавчого листа підтверджено ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2023 року, якою заяву АТ «Ощадбанк» про поновлення строків пред`явлення до виконання виконавчого документу задоволено та в якій встановлено, що стягувачем було пред`явлено виконавчий лист на примусове виконання в межах строку для пред`явлення, але в ході виконання виконавчий лист було втрачено, колегією суддів відхилені, оскільки предметом постановлення вказаної ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2023 року було поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, а не дослідження обставин втрати виконавчого листа;
в апеляційній скарзі банк вказував, що ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 16 червня 2023 року у справі № 2-542/11 встановлено, що стягувачем було пред`явлено виконавчий лист на примусове виконання в межах строку для пред`явлення, але в ході виконання виконавчий лист було втрачено. Самим Саксаганським судом у справі № 2-542/11 встановлено, що стягувачем було пред`явлено виконавчий лист на примусове виконання в межах строку для пред`явлення, але в ході виконання виконавчий лист було втрачено (том 2, а. с. 16 - 17);
апеляційний суд не звернув уваги, що при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого документа в справі № 2-542/11 (6/214/83/23) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/111920026), зокрема, встановлено, що: стягувачем було пред?явлено виконавчий лист на примусове виконання в межах строку для пред?явлення; в ході виконання виконавчий лист було втрачено; факт втрати оригіналу виконавчого листа підтверджено (том 1, а. с. 211 - 213);
апеляційний суд не врахував, що дублікат виконавчого документа видається, якщо він власне видавався судом, і виконавчий документ було втрачено.
 
За таких обставин апеляційний суд зробив передчасний висновок про залишення ухвали суду першої інстанції без змін.
 
Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом (частина четверта статті 411 ЦПК України).
 
Касаційний суд відхиляє аргументи касаційної скарги про те, що: представник банку Трофімов С. Ю. не писав заяву про розгляд справи без фіксації судового процесу; дані відображені в оскаржуваній ухвалі від 24 лютого 2025 року у справі № 2-542/11 не відповідають дійсності; представник Трофімов С. Ю. з`явився у судове засідання в районний суд в справі призначеній до розгляду 24 лютого 2025 року завчасно, проте до приміщення суду не був допущений по причині замінування приміщення Саксаганського районного суду 24 лютого 2025 року. По-перше, в матеріалах справи міститься заява представниці банку Юрченко О. А. від 20 березня 2024 року, в якій представниця просить розглянути справу без фіксації судового процесу (том 1, а. с. 235). По-друге, як в справі відсутні, так і до апеляційної чи касаційної скарги не додано жодного доказу недопуску представника Трофімов С. Ю. в судове засідання 24 лютого 2025 року.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена з неправильним застосуванням норм процесуального права. Узв`язку із наведеним касаційний суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково; оскаржену постанову апеляційного суду скасувати, а справу передати на новий розгляд до апеляційного суду.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргуакціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яка підписана адвокатом Трофімовим Сергієм Юрійовичем, задовольнити частково.
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
З моменту ухвалення постанови касаційного суду постанова Дніпровського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року втрачає законну силу.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                        В. І. Крат
 
Судді:                                                                                         Д. А. Гудима
 
                                                                                                  І. О. Дундар
 
                                                                                                  Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                  П. І. Пархоменко