Справа № 446/2826/25
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.02.2026 м.Кам`янка-Бузька

Суддя Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Ляшко О. П. , перевіривши позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори Львівської області, Кам`янка-Бузької міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,-
встановив:
позивач звернулася до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовною заявою до Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори Львівської області, Кам`янка-Бузької міської ради про зобов`язання вчинити певні дії. Позивач в позовній заяві просить скасувати заборону (архівний запис) щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом припинення обтяження та вилучення запису з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна. Тип обтяження: заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 4104875; зареєстровано: 23.11.2006 15:37:57 за № 4104875 реєстратором: Кам`янка-Бузька державна нотаріальна контора, 80400, Львівська область, Кам`янка-Бузький район, м. Кам`янка-Бузька, вул. Я.Мудрого, 17-Б, (03254) 2-45-64; підстава обтяження: повідомлення, б/н, 23.08.1960, не вказано, К-Б Держбанку; об`єкт обтяження: невизначено, не вказано, склад: ціле, добудоване, статус: жиле, коментар: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_2 , причина вдсутності коду: архівний запис; власник: ОСОБА_2 , причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: Архівний номер: 2821889LVOV, Архівна дата: 30.05.2001. Дата виникнення: 23.08.1960, № реєстра: 424944-2092, внутр. № 75012С3F26F22D2F7425, коментарій: 131-53/60Радех.р.
За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого протоколом від 01.12.2025, для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Ляшко О.П.
02.12.2025 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків, оскільки позовна заява та додані до неї документи подані позивачем в електронній формі з використання сервісу «Електронний суд» не містили доказів надсилання її копії та копій доданих до неї документів відповідачу. 05.12.2025 ОСОБА_1 усунула вказані в ухвалі недоліки.
Відповідно до ч.ч. 11,12,13 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175,177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
Відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.
В позовній заяві позивач зазначає відповідача: Кам`янка-Бузька державна нотаріальна контора Львівської області, однак нотаріальна контора у даній категорії справ не може бути відповідачем, виходячи з наступного.
Визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідача й обґрунтованості позову - обов`язком суду.
Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), зазначено, що належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
З урахуванням цих норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.
Відповідно до ч.5 ст. 12 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість, крім іншого, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) праві та вплив на правопорушника.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений в ст.16 ЦК України.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Таким чином, нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією. Така позиція висловлена в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України від 04.07.2011року:« Нотаріус є відповідачем лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення».
Позивач не зазначив правових підстав пред`явлення позову саме до Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори Львівської області, не наведено жодних посилань на порушення, невизнання чи оспорювання з боку даного органу її певних прав. У даному конкретному випадку позивачем не визначено такої позовної вимоги, як оскарження (скасування) постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій або процедури її вчинення, а також при вирішенні справ, які стосуються звільнення майна з- під арешту або заборони відчуження нерухомого майна у нотаріальної контори відсутня юридична зацікавленість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення, а тому дана юридична особа може бути залучена до участі в справі, маючи процесуальний статус - третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог.
Так, відповідно до ст. 3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - сторін нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.
Отже, Кам`янка-Бузька державна нотаріальна контора Львівської області може бути відповідачем у справі лише у разі оспорювання дій чи бездіяльності нотаріуса.
Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі №823/2042/16 дійшла висновку, що належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.
За такого, позивачу необхідно вказати належного відповідача.
За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 та п. 5 ч 3ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Так як зміст позову - це вказівка позивачів на спосіб захисту вже порушеного права (ст. 16 ЦК України), не указано яким чином саме відповідачами порушені права позивача, як спадкоємця. Не указано якими діями саме відповідач порушив, оспорює чи невизнає його прав спадкоємця.
За такого, позивачу необхідно уточнити спосіб захисту порушеного права в розумінні ст. 16 ЦК України, з наданням відповідних доказів та обгрунтування.
Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Крім того, в позовній заяві зазначена третя особа: Кам`янка-Бузька міська рада.
Відповідно до частини 1 статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідно до ст. 52, 53 ЦПК України треті особи є такі, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору та які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача.
В позовній заяві не зазначено на стороні позивача чи відповідача виступає зазначена третя особа, чи заявляє вона самостійні вимоги щодо предмета спору чи не заявляє.
Позивачу необхідно уточнити третю особу.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Суддя звертає увагу на те, що від змісту позовної заяви залежить позиція відповідачів, які як і позивач мають право на судовий захист, а для реалізації цього права мають бути обізнаними з тим, які вимоги до них заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.
Як вбачається з позовної заяви, вона містить лише виклад обставин (про належність житлового будинку позивачу на праві спільної часткової власності (2/3 та наявності обтяження), проте не зазначено доказів щодо дій, рішень чи бездіяльності відповідачів до яких ставляться вимоги.
Окрім того, відповідно до ч.2,4,5 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригінал або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
В той же час, до заяви надано незавірені ксерокопії документів. Таким чином, додані ксерокопії документів не є письмовим доказом в розумінні ст. 95 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене, та встановивши після відкриття провадження у справі , що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст.175,187 ЦПК України, суддя постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ним ухвали.
Керуючись ст. ст. 175, 177, 187 ЦПК України, суддя, -
ухвалив :
Позовну заяву  ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори Львівської області, Кам`янка-Бузької міської ради про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.
Надати позивачу строк п`ять днів, з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині.
Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.
Копію ухвали надіслати позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя       О.П.Ляшко