ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.02.2026 Справа № 914/3581/25 
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Львівенергозбут”, м.Львів
до відповідача: Фермерського господарства “Файна Беррі”, м.Львів 
про: стягнення 36164,31грн за червень 2025 року за договором від 18.11.2020

Суддя Ділай У.І. 

Без участі представників сторін

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2025, справу №914/3581/25 розподілено судді У.І.Ділай.
Ухвалою від 01.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без участі представників сторін. Зобов`язано відповідача у строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати письмовий відзив (заперечення) на позовну заяву із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення.
09.12.2025 від представника відповідача до суду надійшло клопотання(вх.№32986/25 від 09.12.2025) про надання доступу до електронної справи та продовження строку на подання відзиву.
Ухвалою від 10.12.2025 клопотання відповідача (вх.№32986/25 від 09.12.2025) про продовження строку для подання відзиву задоволено. Продовжено відповідачу строк на подання відзиву на позов на 8 днів та встановити новий – до 25.12.2025 включно.
11.12.2025 від відповідача до суду надійшов відзив. Також у відзиві ФГ “Файна Беррі” поставило позивачу 10 запитань, відповідно до ст. 90 ГПК України.
22.12.2025 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, до якої долучено відповіді на запитання позивача. Виходячи із змісту відповідей позивача, більшість поставлених питань адресовані ПрАТ «Львівобленерго».
05.01.2026 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив з проханням розглянути питання про залучення ПрАТ «Львівобленерго» до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача для надання пояснень щодо способу формування даних за червень 2025 року. 
09.01.2026 від позивача до суду надійшли додаткові пояснення. 
Стосовно прохання відповідача про залучення ПрАТ «Львівобленерго» до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача суд звертає увагу на положення частинам 2 та 4 статті 50 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України), якими передбачено, що якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. 
Розглянувши матеріали справи та пояснення сторін, а також враховуючи предмет спору, суд не вбачає необхідності залучення ПрАТ «Львівобленерго» до участі у справі третьою особою, оскільки рішення в цій справі не вплине на права та обв`язки зазначеного товариства.
При цьому суд звертає увагу, що про наявність претензій позивача про стягнення заборгованості ФГ “Файна Беррі” відомо щонайменше з 13 жовтня 2025 року (дата судового наказу, виданого Господарським судом Львівської області у справі №914/3120/25). 20 жовтня 2025 року ФГ “Файна Беррі” подало заяву про скасування судового наказу. Ухвалою від 21.10.2025 скасовано судовий наказ від 13.10.2025 у справі № 914/3120/25. Позов в цій справі поданий до суду 24.11.2025. 
Отже, відповіді на поставлені відповідачем позивачу запитання ФГ “Файна Беррі” могло самостійно отримати ще в жовтні-листопаді 2025 року або після відкриття провадження в цій справі, надіславши відповідний адвокатський запит ПрАТ «Львівобленерго», та підтвердити суду свої доводи, які зазначені у відзиві та запереченнях у відповіді на відзив, зважаючи на ч. 1 ст. 74 ГПК України,.
Крім того, звертаючи увагу на системну помилку або некоректне застосування розрахункового методу Оператором системи розподілу (ПрАТ «Львівобленерго»), ФГ “Файна Беррі” мало право подати позов про скасування проведеного нарахування обсягу спожитої електричної енергії, заперечивши природу виникнення спірних 3783 кВт/год. Однак, доказів такого оскарження матеріали справи не містять.
Відповідно до ст.248 Господарського процесуального кодексу України - суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Строк вирішення спору завершився 01.02.2026. Відтак, в суду відсутні підстави для подальшого відкладення розгляду справи поза межами строку, встановленого для вирішення спору у спрощеному позовному провадженні.
В процесі розгляду матеріалів справи суд
встановив:
Між Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (надалі – позивач, постачальник) та Фермерським господарством «Файна Беррі» (надалі – відповідач, споживач) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання від 18.11.2020 до публічного договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах Комерційної пропозиції «Універсальна – 3 (непобутові)».
Заявою-приєднання передбачено, що з моменту її акцептування в установленому ПРРЕЕ порядку споживач та постачальник набувають всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством України.
Умови договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 «Про затвердження правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі – ПРРЕЕ).
Відповідно до Комерційної пропозиції остаточний рахунок за розрахунковий період надається протягом 3 робочих днів з моменту отримання інформації про обсяги споживання згідно з даними комерційного обліку, який оплачується протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку. Розрахунковий період – календарний місяць (з першого по останнє число місяця (включно)).
Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на зазначений поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.
Споживач самостійно отримує рахунок на оплату за електричну енергію через систему онлайн-розрахунків «Персональний кабінет» не пізніше 4 (четвертого) календарного дня наступного за розрахунковим періодом, який вважається таким, що наданий споживачу постачальником не пізніше 4 (четвертого) календарного дня наступного за розрахунковим. У разі необхідності, рахунок в паперовому вигляді споживач може отримати у постачальника, звернувшись в центр обслуговування клієнтів.
У разі відсутності можливості отримання/відправлення електронних документів через Персональний кабінет, споживач зобов`язаний подати/отримати документи в паперовому вигляді наручно у центрів обслуговування клієнтів постачальника не пізніше 4 (четвертого) календарного дня наступного за розрахунковим.
Якщо рахунок за електричну енергію не був отриманий споживачем ні через Персональний кабінет, ні у паперовому вигляді у постачальника на 4 (четвертий) календарний день наступний за розрахунковим – він вважається таким, що вручений постачальником споживачу 4 (четвертого) календарного дня наступного за розрахунковим та споживач вважається з ними ознайомлений. Строк оплати такого рахунку обчислюється з наступного робочого дня після його вручення.
Відповідно до п. 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.
Кодекс комерційного обліку, затверджений Постановою НКРЕКП №311 від 14.03.2018 (далі – ККО), регулює зокрема порядок передачі даних комерційного обліку адміністратору розрахунків та учасником ринку. Так п. 9.14.1 Кодексу комерційного обліку зазначає, що АКО має передавати АР та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі, необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам. Учасники ринку та АР використовують для розрахунків та інших комерційних цілей виключно сертифіковані дані щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, відібраної, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії, що отримані від АКО та зберігаються у нього для кожної ТКО (п. 9.14.3 ККО).
Обсяг спожитої електричної енергії в розмірі 3783 кВт/год, переданий позивачу від ПрАТ «Львівобленерго» в червні 2025 року, є єдиними сертифікованими даними комерційного обліку, які підлягають використанню постачальником електричної енергії для проведення розрахунку вартості спожитої електричної енергії споживачу ФГ «Файна Беррі» за договором.
За твердженням позивача факт споживання електричної енергії за вказаний період та її обсяги встановлені спеціально уповноваженим учасником ринку оператором системи розподілу ПрАТ «Львівобленерго» у спосіб та порядок, встановлений чинним законодавством.
Обсяг спожитої відповідачем електричної енергії за червень 2025р. становить 3783 кВт/год. На підтвердження позивач долучив акт приймання-передачі фактичних обсягів спожитої електричної енергії за підписом уповноважених представників ТОВ «Львівенергозбут» та оператора системи розподілу ПрАТ «Львівобленерго».
Як зазначено в позові в порушення умов договору відповідачем не здійснено оплати за червень 2025р., внаслідок чого заборгованість відповідача за спожиту ним електричну енергію становить 33885,61 грн. При цьому позивач зазначив, що відповідачем не надано доказів звернення до ПрАТ «Львівобленерго» стосовно непогодження з встановленими обсягами електроенергії, даний обсяг споживання не оскаржений та не скасований в судовому порядку, а відтак є дійсним та підлягає до застосування електропостачальником для визначення вартості спожитої електричної енергії за відповідний період.
Позивач звернув увагу, що не отримував від відповідача жодних повідомлень щодо припинення користування електричною енергією за адресою об`єкта споживача в с. Гончари Львівського району Львівської області, відтак ФГ «Файна Беррі» зобов`язаний належно та своєчасно здійснювати оплату за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору.
Пунктом 8.1 договору визначено, що постачальник має право звернутися до оператора системи з вимогою про відключення об`єкта споживача від електроживлення у випадку порушення споживачем строків оплати за цим договором, у тому числі за графіком погашення заборгованості.
Згідно з пп. 2 п. 7.5 ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником.
Як повідомив позивач про припинення постачання електричної енергії відповідача було попереджено рекомендованим листом від 22.07.2025, у зв`язку із заборгованістю за електричну енергію в розмірі 33885,61 грн. В результаті позивач поніс витрати на виконання робіт з припинення/відновлення постачання електроенергії на загальну суму 1629,41грн.
Спір виник внаслідок того, що в порушення умов договору відповідач не оплатив позивачу отриманої електричної енергії в повному обсязі за червень 2025р. Відтак, позивач подав позов до Господарського суду Львівської області про стягнення з відповідача 33885,61 грн основного боргу.
Крім того, в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України за період з 12.07.2025 по 24.11.2025 позивач нарахував 270,51 грн інфляційних втрат та 378,78грн 3% річних, а також, керуючись пп.7 п.6.2 договору, позивач нарахував 1629,41грн відшкодування витрат, понесених ТОВ «Львівенергозбут» за послуги з виконання робіт припинення/відновлення постачання електричної енергії.

Відповідач заперечив проти позову, зазначивши, що категорично заперечує факт споживання вказаного обсягу електроенергії, оскільки з 2024 року господарська діяльність ФГ «Файна Беррі» фактично призупинена, насосна станція не експлуатується, а забір води для поливу не здійснюється, обладнання було знеструмлене, і фізичне споживання електричної енергії у червні 2025 року було неможливим. Нарахування обсягу 3783 кВт/год є помилковим або таким, що здійснене розрахунковим методом (по середньому або по потужності), що не відповідає фактичним показам лічильника та реальному стану речей.
Відповідач наголосив, що з лютого 2024 року по травень 2025 року споживання дорівнювало 0 кВт/год. Раптове виникнення обсягу 3783 кВт/год на об`єкті, який знеструмлений та не використовується для поливу з 2024 року, свідчить про системну помилку або некоректне застосування розрахункового методу Оператором системи розподілу (ОСР). Відповідач вважає, що наявні обґрунтовані сумніви у справності обліку або реальності споживання.
Щодо посилання позивача на п. 4.27 ПРРЕЕ (неповідомлення про припинення діяльності) відповідач зазначив, що дана норма ПРРЕЕ стосується випадків звільнення приміщення або розірвання договору. ФГ «Файна Беррі» не розривало договір, а лише припинило фактичну експлуатацію насосної станції. Договір не зобов`язує споживача споживати енергію щомісяця. Якщо споживання фактично не відбувалося (лічильник не крутився), то й обов`язок оплати за нульове споживання не виникає. Платність послуги за договором постачання (п. 2.1 Договору) виникає за спожиту енергію. 
Щодо заявлених витрат на припинення/відновлення постачання у зв`язку із наявністю боргу відповідач вважає, що основна сума боргу (33 885,61 грн) є фіктивною та не підтвердженою фактичним споживанням, ініціювання відключення було неправомірним. Також відповідач зазначив, що акт відключення об`єкта, який і так не працював, лише підтверджує намір позивача створити штучні витрати для стягнення.
З огляду на заперечення позову з метою з`ясування обставин справи, для підтвердження відсутності споживання у попередні періоди та виявлення аномального стрибка нарахувань у 2025 році, відповідач просив витребувати у позивача (ТОВ «Львівенергозбут») та залучити до матеріалів справи роздруківки з електронного кабінету споживача (або білінгової системи позивача) з деталізацією помісячних обсягів споживання та нарахувань по об`єкту ФГ «Файна Беррі» (особовий рахунок 6600003436) за період з 01.01.2022 по 30.06.2025 включно. Разом з тим відповідач зазначає, що просить суд витребувати офіційний реєстр нарахувань, щоб унеможливити сумніви у достовірності цих даних.
Розглянувши клопотання про витребування доказів, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ГПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
У поданому клопотанні про витребування відсутні відомості про неможливість ФГ «Файна Беррі» самостійно надати вказані докази з персонального кабінету.
Покликання відповідача, що витребувані докази необхідні для унеможливлення сумнівів у достовірності цих даних, господарський суд відхиляє, зважаючи на ч. 1 ст. 13 ГПК України, якою передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Тому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заявленої до стягнення суми, з огляду на її неправильне нарахування та недотримання вимог розумності і справедливості покладається в першу чергу на сторону-боржника, яка заперечує проти стягнення цих сум. Разом з тим, кредитор має право на підтвердження або спростування поданих відповідачем доказів. Господарський суд, отримавши від сторін спору певні докази у справі задля дотримання принципу рівності та змагальності сторін, повинен надати оцінку поясненням та доводам учасників справи щодо поданих доказів.
Приписами частини другої статті 42 ГПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Господарський суд Львівської області звертає увагу відповідача, що належним чином дослідити подані стороною докази (у даному випадку – наявність/відсутність споживання за період з 01.01.2022 по 30.06.2025), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду.
Невиконання відповідачем обов`язку доказування і подання доказів, порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом. У даному випадку господарський суд зауважує, що право на доступ до суду, яке гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кореспондується з обов`язками учасників справи дотримуватись процесуального законодавства та добросовісно користуватись своїми процесуальними правами, про що зазначено у частині 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України.
Отже, господарський суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про витребування доказів.
При прийнятті рішення суд виходив з такого.
Однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини (частина 2 статті 11 ЦК України).
Як підтверджено матеріалами справи, позивач та відповідач уклали договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання від 18.11.2020 до публічного договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах Комерційної пропозиції «Універсальна – 3 (непобутові)», у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків. 
Умови договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 «Про затвердження правил роздрібного ринку електричної енергії».
У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним спірного договору чи визнання неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання спірного договору.
Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 статті 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до Комерційної пропозиції, яка є додатком № 2 договору (розміщена на офіційному сайті позивача) остаточний рахунок за розрахунковий період надається протягом 3 робочих днів з моменту отримання інформації про обсяги споживання згідно з даними комерційного обліку, який оплачується протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку. Розрахунковий період – календарний місяць (з першого по останнє число місяця (включно)).
Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на зазначений поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.
Споживач самостійно отримує рахунок на оплату за електричну енергію через систему онлайн-розрахунків «Персональний кабінет» не пізніше 4 (четвертого) календарного дня наступного за розрахунковим періодом, який вважається таким, що наданий споживачу постачальником не пізніше 4 (четвертого) календарного дня наступного за розрахунковим. У разі необхідності, рахунок в паперовому вигляді споживач може отримати у постачальника, звернувшись в центр обслуговування клієнтів.
У разі відсутності можливості отримання/відправлення електронних документів через Персональний кабінет, споживач зобов`язаний подати/отримати документи в паперовому вигляді наручно у центрів обслуговування клієнтів постачальника не пізніше 4 (четвертого) календарного дня наступного за розрахунковим.
Якщо рахунок за електричну енергію не був отриманий споживачем ні через Персональний кабінет, ні у паперовому вигляді у постачальника на 4 (четвертий) календарний день наступний за розрахунковим – він вважається таким, що вручений постачальником споживачу 4 (четвертого) календарного дня наступного за розрахунковим та споживач вважається з ними ознайомлений. Строк оплати такого рахунку обчислюється з наступного робочого дня після його вручення.
Відповідно до п. 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.
Згідно з п. 4.12. Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ) розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здіи?снюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерціи?ного обліку (в даному випадку – ПАТ “Львівобленерго”) в порядку, передбаченому Кодексом комерціи?ного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданоі?) та купленої електричної енергії.
Пунктом 9.14.1 Кодексу комерційного обліку передбачено, що АКО має передавати АР та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі, необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам. Учасники ринку та АР використовують для розрахунків та інших комерційних цілей виключно сертифіковані дані щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, відібраної, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії, що отримані від АКО та зберігаються у нього для кожної ТКО (п. 9.14.3 ККО).
Обсяг спожитої електричної енергії в розмірі 3783 кВт/год, переданий в червні 2025 року позивачу від ПрАТ «Львівобленерго», який є спеціально уповноваженим учасником ринку оператором системи розподілу ПрАТ «Львівобленерго». На підтвердження зазначеного до матеріалів справи долучено акт приймання-передачі фактичних обсягів спожитої електричної енергії за підписом уповноважених представників ТОВ «Львівенергозбут» та оператора системи розподілу ПрАТ «Львівобленерго».
У порушення умов договору відповідач не оплатив спожитої електричної енергії за червень 2025р., внаслідок чого заборгованість відповідача за спожиту ним електричну енергію становить 33885,61 грн. 
Відповідач заперечив факт споживання вказаного обсягу електроенергії, зазначивши, що з 2024 року господарська діяльність ФГ «Файна Беррі» фактично призупинена, насосна станція не експлуатується, а забір води для поливу не здійснюється, обладнання було знеструмлене, і фізичне споживання електричної енергії у червні 2025 року було неможливим.
Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів звернення до ПрАТ «Львівобленерго» стосовно непогодження зі встановленими обсягами електроенергії, даний обсяг споживання не оскаржений та не скасований в судовому порядку. При цьому відповідач не подав доказів зміни відображення даних на засобі комерційного обліку за період з 01.01.2022 по 30.06.2025 та доказів призупинення діяльності на спірному об`єкта споживача. Також суду не надано доказів незаконного споживання електроенергії третіми особами за адресою об`єкта споживача в с. Гончари Львівського району Львівської області.
Одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони та, водночас, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує, оскільки така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень у господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять до предмета доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (правова позиція, наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18).
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Позивач, стверджуючи про існування певної обставини подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, а суд, своєю чергою, під час судового провадження оцінює подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, і, оскільки оптимальним стандартом доказування є аргументи, викладені сторонами, то через призму наданих доказів суд приймає рішення.
Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, натомість висновки суду мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що оцінка доказів - це визначення їх об`єктивної дійсності, правдивості та достовірності. Способи перевірки і дослідження доказів залежать від конкретного виду засобів доказування, що використовуються. Метою оцінки доказів з огляду на їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності - є усунення суперечностей між доказами, сумнівів у достовірності висновків, що випливають з отримуваної доказової інформації. Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому суд у кожному випадку повинен навести мотиви, з яких він приймає одні докази та відхиляє інші.
Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
За таких умов Господарський суд Львівської області доходить висновку, що відповідачем не підтверджено обґрунтованості своїх заперечень щодо відсутності споживання обсягу електроенергії, який зазначений позивачем. Відтак, в Господарського суду Львівської області відсутні правові підстави для відмови в задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом п. 1 Комерційної пропозиції, остаточний рахунок за розрахунковий період надається протягом 3 робочих днів з моменту отримання інформації про обсяги споживання згідно з даними комерційного обліку, який оплачується протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку.
Доказів оплати рахунку за червень 2025 року матеріали справи не містять.
З огляду на зазначене в сукупності, суд констатує, що відповідач не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду. 
Відповідно до положень ст. 538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Відповідач самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.
Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.
Беручи до уваги, що строк виконання обов`язку сплати за спожиту електричну енергію є таким, що настав, а відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 ГПК України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, то за таких підстав позовні вимоги про стягнення 33885,61 грн основного боргу є підставними та підлягають задоволенню.
Перевіривши поданий позивачем розрахунок позовних вимог за період з 12.07.2025 по 24.11.2025, підстави та правильність нарахування суми 3% річних на розмір основного боргу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 378,78грн 3% річних слід задоволити.
Стосовно вимоги про стягнення суми інфляційних втрат, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, судом встановлено, що позивачем допущені помилки у нарахуванні суми інфляційних втрат, які не зменшують суму, що підлягає до стягнення, оскільки за розрахунками суду загальна сума таких проведених нарахувань є більшою, ніж просить стягнути позивач. Враховуючи, що суд при прийнятті рішення не може вийти за межі позовних вимог, а позивач не подавав такої заяви, відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача 270,51 грн інфляційних втрат (за період з 12.07.2025 по 24.11.2025) слід задоволити.
Щодо позовної вимоги про стягнення 1629,41грн відшкодування витрат, понесених ТОВ «Львівенергозбут» за послуги з виконання робіт припинення/відновлення постачання електричної енергії суд зазначає таке.
Відповідно до п. 7.10 ПРРЕЕ припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом систем розподілу.
Підпунктом 11 п. 5.1.2 ПРРЕЕ передбачає, що оператор системи зобов`язаний припиняти у випадках та в порядку, визначених Кодексом систем розподілу або Кодексом системи передачі та цими Правилами, електроживлення споживача у разі несанкціонованого відбору електричної енергії, а також за зверненням електропостачальника відповідно до умов договору з електропостачальником.
Відповідно до пп. 3 п. 7.1 договору постачальник має право ініціювати припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку та на умовах, визначених цим договором, та чинним законодавством.
Розділ 8 договору регламентує порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії. Зокрема, п. 8.1 договору визначає, що постачальник має право звернутися до оператора системи з вимогою про відключення об`єкта споживача від електроживлення у випадку порушення споживачем строків оплати за цим договором, у тому числі за графіком погашення заборгованості.
Згідно з пп. 2 п. 7.5 ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником.
Відповідно до пп. 3 п. 7.1 договору, постачальник має право ініціювати припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку та на умовах, визначених цим договором, та чинним законодавством.
За обставинами цієї справи 22.07.2025 позивач направив відповідачу рекомендований лист про припинення постачання електричної енергії, у зв`язку із заборгованістю за електричну енергію в розмірі 33885,61 грн. 
У результаті позивач поніс витрати на виконання робіт з припинення/відновлення постачання електроенергії на загальну суму 1629,41грн.
Відповідно до пп. 7 п. 6.2 договору, споживач зобов`язується відшкодовувати постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань перед постачальником, що покладені на нього чинним законодавством та/або цим договором.
Абзац 2 п. 7.12 ПРРЕЕ визначає, що витрати оператора системи на здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення електроустановки споживача (повторне підключення електроустановки) покриваються за рахунок коштів ініціатора здійснення цих робіт, які відшкодовуються йому споживачем, якщо припинення постачання електричної енергії споживачу здійснювалося у встановленому цими Правилами порядку.
Як встановлено судом, у зв`язку із заборгованістю з оплати за спожиту електричну енергію позивач ініціював процедуру припинення постачання електроенергії в об`єкт споживача в с. Гончари Львівського району Львівської області та поніс витрати в сумі 1629,41грн. На підтвердження подано акт - рахунок № 66000034362508109.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про відшкодування витрат за послуги з виконання робіт припинення постачання електричної енергії підлягають задоволенню та з відповідача слід стягнути 1629,41грн відшкодування витрат за послуги з виконання робіт припинення постачання електричної енергії.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір виник з його вини.
Керуючись статтями 4, 7, 8, 73, 76-79, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити.
2.Стягнути з Фермерського господарства «Файна Беррі» (79032, Львівська область, місто Львів, вулиця Пасічна, 98, квартира 146, ідентифікаційний код 41597252) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (79016, Львівська область, місто Львів, вулиця Шевченка, 1, ідентифікаційний код 42092130) 33885,61 грн основного боргу, 270,51 грн інфляційних втрат, 378,78грн 3% річних, 1629,41грн відшкодування витрат за послуги з виконання робіт припинення постачання електричної енергії та 2422,40 грн судового збору.
3.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.
Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 05.02.2026.

Суддя Уляна ДІЛАЙ