Справа № 337/2513/25
Номер провадження 2/337/55/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2026 року	м. Запоріжжя	

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючої судді Калугіної Г.Б.,
за участі секретаря Огурцової О.В.,
позивачки (відповідачка за зустрічним позовом) – ОСОБА_1 ,
представника позивачки – Кравченко О.В.,
відповідача (позивача за зустрічним позовом) – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способів участі у вихованні дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, про визначення способу участі у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2025 від представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Кравченко О.В. до суду надійшла позовна заява до відповідача ОСОБА_3 , в якому просить усунути перешкоди в спілкуванні та вихованні з сином ОСОБА_4 , 29.03.2012, та встановити графік спілкування з ним, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16.09.2011 року між позивачкою і відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 490. Від цього шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із відповідачем за адресою реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 . Шлюбні стосунки між сторонами припинені з кінця вересня 2024 року. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2025 шлюб між ними розірвано. Рішення суду набрало законної сили 08.04.2025. Припинення шлюбних відносин жодним чином не має впливати на права та обов`язки батьків щодо виховання їх дітей.Через образу на колишню дружину, відповідач налаштував сина проти матері, переконавши його в тому, що вона покинула його та не бажає з ним спілкуватися. Оскільки відповідач ОСОБА_3 перешкоджає позивачці у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5 , вона звернулася до органу опіки та піклування із заявою про встановлення порядку побачення із дитиною. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 10.03.2025 року за № 168р визначено наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : 1 раз на 1 тиждень, враховуючи згоду дитини, інші дні та часи за домовленістю між батьками та згодою дитини. Відповідач з надуманих мотивів не виконує навіть це розпорядження, з яким позивачка не погоджується, бо вважає, що має з батьком дитини рівні права. Відповідач перешкоджає позивачці у зустрічах з дитиною, намагається всіляко унеможливлювати побачення та спілкування з сином, заблокував її телефон, таким чином створюючи перешкоди у реалізації права на виховання та спілкування із сином, що не відповідає інтересам їх дитини. Вказане підтверджується скріншотами листування позивачки та відповідача, які додаються. Позивачка є матір`ю ОСОБА_7 , плекає до нього найсильніші батьківські почуття, сина ніколи не ображала, не відмовлялася від нього. Вона не зловживає алкогольними напоями, не перебувала на обліку у психіатричній та наркологічній лікарнях, не була засуджена. Позивачка переконана, що виховання сина ОСОБА_5 належить до найважливіших питань життя сім`ї. Свій обов`язок щодо його виховання вона має можливість повноцінно виконати лише за умови безпосереднього спілкування з дитиною. Батьківський обов`язок щодо утримання сина позивачка виконує належним чином. Оскільки у випадку вчинення перешкод тим із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод, який визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, а тому позивачка змушена звернутися з цією позовною заявою до суду. Просить суд зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначити ОСОБА_1 способи участі у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши місце та час їхнього спілкування, а саме: кожен вівторок та четвер тижня з 17 годин 30 хвилин до 20 годин без обмеження місця прогулянок та без участі батька дитини; щотижня з 18 години 30 хвилин п`ятниці до 19 години 00 хвилин суботи за місцем проживання матері та без участі батька дитини; спільний відпочинок за місцем проживання матері: під час осінніх та весняних канікул з 10 години 00 хвилин першого дня канікул до 19 години 00 хвилин четвертого дня канікул щорічно з правом подорожування та обов`язковим повідомленням батька; під час зимових канікул з 10 години 00 хвилин першого дня канікул до 19 години 00 хвилин восьмого дня канікул щорічно з правом подорожування та обов`язковим повідомленням батька; під час літніх канікул з 10 години 00 хвилин 01 липня до 19 години 00 хвилин 15 серпня щорічно з правом подорожування та обов`язковим повідомленням батька; у День народження сина ІНФОРМАЦІЯ_2 та у День народження матері ІНФОРМАЦІЯ_3 з 10 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин щорічно; у святкові дні з 10 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин щорічно; безперешкодно спілкуватися із сином засобами телефонного, електронного, поштового та будь-якого іншого засобу зв`язку за номером вказаним батьком ОСОБА_3 . ОСОБА_3 у дні і години спілкування сина з матір`ю забезпечити знаходження ОСОБА_4 за місцем реєстрації його проживання за адресою: АДРЕСА_1 . У разі зміни реєстрації місця проживання дитини у продовж 24 годин письмово повідомити ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 04.06.2025 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за цим позовом та призначено підготовче судове засідання за участю сторін та третіх осіб. 
04.07.2025 від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Кравченко О.В. надійшло клопотання про витребування у Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, як органу опіки та піклування, письмового висновку щодо визначення способів участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 .
Ухвалою Хортицького районного суду від 04.07.2025 було задоволено клопотання представника позивачки та витребувано з Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району як органу опіки та піклування висновку щодо визначення способів участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 .
31.07.2025 до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшов витребуваний з Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району як органу опіки та піклування висновок щодо визначення способів участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 , який мотивований тим, що 24.07.2025 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянута ухвала Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2025 та позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способів участі у вихованні дитини. За результатами розгляду наданих документів встановлено, що батьки малолітнього, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2011. Шлюбні стосунки між подружжям припинені з кінця вересня 2024 року. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2025 справа № 337/452/25 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , було розірвано. Спільний син ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на теперішній час мешкає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 звернулася до органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської рада по Хортицькому району заявою про встановлення порядку побачень з дитиною. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської рада по Хортицькому від 10.03.2025 № 168р було встановлено порядок побачень ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : 1 раз на тиждень, враховуючи згоду дитини, інші дні та часи за домовленістю між батьками та за згодою дитини. На виконання вимог п. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України спеціалістами відділу по Хортицькому району служби, (управління) у справах дітей Запорізької міської ради спільно з фахівцем із соціальної роботи II категорії ВСР по Хортицькому району Запорізького міського центру соціальних служб 15.07.2025 здійснено обстеження умов проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено відповідний акт. Згідно з актом в двокімнатній орендованій квартирі умови для проживаннястворені, в наявності меблі, побутова техніка, для дитини виділена окрема кімната, в якій зроблено косметичний ремонт, придбано нові меблі: розкладний диван, шафу для одягу, письмовий стіл, стілець. книжкову полицю, комп`ютер. Під час бесіди з ОСОБА_8 з`ясовано, що вона сильно сумує за сином, хвилюється за його здоров`я, бажає брати участь у його вихованні, проте не розуміє його поведінки та небажання спілкуватися з нею. У вересні 2024 року вона залишила родину через складні стосунки з чоловіком. Син ОСОБА_5 залишився проживати з батьком. Жінка регулярно сплачує аліменти. З листопада 2024 року ОСОБА_5 припинив з нею спілкування, заблокував її номери телефону та сторінки у соціальних мережах. За словами матері востаннє вона бачила сина у квітні 2025 року, коли приїздила до спортивної зали, де він мав індивідуальні тренування. Також, 17.07.2025 обстежено умови проживання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт. Згідно з актом в квартирі, що складається з двох кімнат, умови для проживання задовільні, в наявності меблі, побутова техніка, ОСОБА_5 мешкає в окремій кімнаті, має ліжко, шафу-купе, письмовий стіл, стілець, телевізор, ноутбук, одяг та взуття за сезоном, засоби гігієни. На запит відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради 17.07.2025 фахівцем із соціальної роботи ІІ категорії відділу соціальної роботи по Хортицькому району Запорізького міського центру соціальних служб була проведена бесіда з малолітнім ОСОБА_3 , та з`ясовано, що батько дитини, ОСОБА_3 не заперечує щодо спілкування матері з сином, за умови, що цього бажає сама дитина. Водночас чоловік висловив думку, що, залишивши родину, ОСОБА_9 зрадила не лише його, а й сина ОСОБА_5 . У ході бесіди з малолітнім ОСОБА_10 встановлено, що він не бажає бачитися та спілкуватися з матір`ю, оскільки вважає, що вона його покинула. За спостереженням спеціаліста, деякі відповіді ОСОБА_5 були схожі за формулюванням на висловлювання батька. ОСОБА_5 заявив, що не сумує за матір`ю, не має наміру її розблоковувати в телефоні чи в соціальних мережах, та не прагне з нею спілкуватися. 24.07.2025 на засіданні комісії була присутня ОСОБА_1 , батько дитини, ОСОБА_3 на засіданні комісії не з`явився, причину неявки не повідомив. ОСОБА_1 пояснила, що звернулася до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою у зв`язку з тим, що батько дитини, ОСОБА_3 чинить перешкоди у її спілкуванні з сином, вона не має можливості спільно проводити з дитиною час, телефонні розмови з дитиною не можливі, так як ОСОБА_1 заблокована в телефоні малолітнього ОСОБА_6 . Враховуючи вищевикладене, думку батьків з приводу зазначеного питання, вік малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розвиток, потреби та інтереси, право на спілкування дитини з іншими родичами та однолітками, на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини, керуючись ст. ст. 153, 157, 159 Сімейного кодексу України, згідно з протоколом засідання комісії з питань захисту прав дитини від 24.07.2024 № 15, орган опіки та піклування при районній адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району дійшов висновку про можливість визначення способів участі ОСОБА_1 у вихованні сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : один раз на тиждень, враховуючи згоду дитини; інші дні та часи за домовленістю між батьками та згодою дитини.
18.07.2025 від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов зустрічний позов, в якому відповідач по первісному позову просив прийняти зустрічний позов та розглядати його спільно з первісним позовом, який мотивований тим, що враховуючи необґрунтованість та безпідставність вимог, визначених в позові позивача, за первісним позовом, вважає, за доцільне подати зустрічний позов, виключно з метою захисту прав дитини. Так, ОСОБА_3 з 16 вересня 2011 року перебував у шлюбі з відповідачем за позовом ОСОБА_11 , що був зареєстрований Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 490 від 16 вересня 2011 року. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя по справі 337/452/25 від 06 березня 2025 року - шлюб з ОСОБА_1 розірваний. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який постійно проживає разом із батьком, та після розірвання шлюбу залишився проживати разом із батьком. В вересні 2024 року відповідачка, за власною ініціативою зібрала свої особисті речі, та добровільно виїхала з квартири за місцем постійного проживання, фактично створивши іншу родину. Під час виїзду мати навіть не пропонувала сину проживати окремо від батька. Позивач з сином залишились проживати разом. 3 вересня 2024 року до січня 2025 року мати інтересу до дитини не проявляла. Не цікавилась його життям. Матеріальної допомоги, на утримання дитини, та кишенькові гроші дитині - не надавала. 03 березня 2025 року Рішенням Хортицького районного суду по справі 337/490/25 з відповідача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 починаючи з 29 січня 2025 року і до досягнення повноліття. Відповідачка в судовому засіданні визнала позовні вимоги та не заперечувала щодо їх задоволення у розмірі визначеному позивачем, що вважає підтверджує факт того, що на утримання дитини гроші не перераховувались, речей та продуктів харчування для дитини - не придбалось. Лише в січні 2025 року, майже через 4 місяця після уходу, відповідачка, без будь яких намагань поспілкуватись з дитиною, порозумітись, відразу подає заяву до районної адміністрації щодо встановлення часу спілкування з дитиною. Виникає думка, що все це робиться виключно для задоволення власних амбіцій, та пошуку зовнішнього ворога, за провиною нібито якого дитина не бажає спілкуватись з матір?ю. Виключно в інтересах розвитку дитини, та з метою мирного вирішення питань, щодо участі матері у вихованні дитини позивач не здійснював будь яких перешкод у намірах матері в спілкуванні, проте кожного разу, коли мати намагалась зателефонувати дитині - він становився нервовим та агресивним. Все це негативно відображалось на духовному та психічному стані дитини. Після кожної розмови з відповідачем дитина відчувала психічний шок та травму. З даними психічними розладами у дитини позивач звернувся до психіатра, дитячого психолога та змушений проходити курс лікування.Позивач згодний, що мати повинна спілкуватись з дитиною, але дане спілкування повинно приносити позитив в духовний мир дитини. В даному випадку, на даному етапі, дії ОСОБА_1 завдають дитині лише шкоду та розлад здоров`я. Відповідачка звернулась до ЗМР по Хортицькому району та органу опіки та піклування із заявою щодо встановлення порядку участі у вихованні дитини. Розпорядженням від 10.03.2025 року № 168р встановлений графік, з яким позивач погодився повністю, бо будь яким чином не намагався здійснювати перепони для їх спілкування. Розпорядженням встановлено порядок побачень ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - один раз на тиждень, враховуючи згоду дитини. Інші дні та часи за домовленістю між батьками та згодою дитини. В даному випадку органи опіки та піклування, враховуючи висновок служби (управління) у справах дітей, не випадково зазначав, що усі побачення повинні проходити - за згодою дитини. Просить суд визнати ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши місце та час їхнього спілкування, а саме: один раз на тиждень, по четвергах з 15-ї год. до 19-ї год., враховуючи згоду дитини; інші дні та часи за домовленістю між батьками та згодою дитини, просить стягнути з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2025 прийнято до розгляду зустрічний позов відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 
22.08.2025 до суду від представника відповідачки по зустрічному позову - позивачки по первісному позову ОСОБА_1 – адвоката Кравченко О.В. надійшов відзив на зустрічний позов, який мотивований тим, що у провадженні Хортицького районного суду міста Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способів участі у вихованні дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, про визначення способу участі у вихованні дитини. 04 серпня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя постановив ухвалу про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду разом з первісним позовом, у якій, серед іншого, визначив первісній позивачці строк для подання відзиву на зустрічну позовну заяву. Зазначена ухвала надійшла до електронного кабінету підсистеми «Електронний Суд» 04.08.2025 о 18 годині 15 хвилин. Відповідно до ч. 6 ст. 272 ЦПК України, якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, воно вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. З урахуванням правил обчислення процесуальних строків, визначених у ст. 123, 124 ЦПК України, останнім днем строку для подання відповіді на відзив є 20.08.2025. Викладені у зустрічному позові вимоги ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі, у зв`язку з чим, на виконання приписів зазначеної ухвали, відповідно до ст. 178 ЦПК України подала відзив на зустрічну позовну заяву такого змісту. У зустрічному позові ОСОБА_12 стверджує, що:з вересня 2024 року до січня 2025 ОСОБА_1 інтересу до малолітнього сина, ОСОБА_4 не виявляла; допомоги на утримання дитини не надавала, його життям не цікавилась; рішенням суду від 03 березня 2025 року з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_4 ; позов про стягнення аліментів ОСОБА_1 визнала, що підтверджує невиконання обов`язку з утримання дитини; після кожної розмови з матір`ю дитина відчувала психічний шок і травму. Зазначені твердження не відповідають дійсності. У вересні 2024 року шлюбні відносини між сторонами припинилися, після чого вони почали проживати окремо. Малолітній ОСОБА_4 залишився проживати разом з батьком. До 19 жовтня 2024 року ОСОБА_1 безперешкодно спілкувалася із сином, у тому числі за місцем його проживання. 19 жовтня 2024 року ОСОБА_3 і ОСОБА_1 уклали договір про поділ спільного майна подружжя. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу; запропонував укласти договір про здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, відповідно до якого мати мала право на спілкування із сином один раз на тиждень. ОСОБА_1 вважала такі умови неприйнятними, тому від підписання такого договору відмовилась. Відтоді позивач створює відповідачці перешкоди у спілкуванні з сином та його вихованні, налаштував його проти матері. Попри це, ОСОБА_1 завжди цікавилася життям і навчанням сина, надавала йому матеріальну допомогу, дбала про стан його здоров`я. Наведене підтверджується виписками за картковим рахунком ОСОБА_1 в AT «Райффайзен Банк», довідкою Запорізької міської федерації військово-спортивного багатоборства «Воїн» від 31.01.2025, медичними направленнями на лікування, випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 365 від 21.01.2025, довідкою, виданою спортивним залом «FERRUM GYM» від 08.08.2025, характеристикою, виданою Запорізькою гімназією № 45 Запорізької міської ради Запорізької області 06.08.2025 за № 6.4/449, скріншотами листування із сином, позивачем та тренером сина у спортивному залі в месенджері Viber. Отже, безпідставними є твердження позивача за зустрічним позовом про те, що з вересня 2024 року до січня 2025 ОСОБА_1 інтересу до малолітнього сина, ОСОБА_4 не виявляла; допомоги на утримання дитини не надавала, його життям не цікавилась. Твердження позивача про небажання дитини спілкуватися з матір`ю ґрунтується на особистій образі ОСОБА_3 , який налаштував сина проти матері, переконав його в тому, що вона покинула його і не бажає з ним спілкуватися, зрадила не тільки його, а і сина. Наведене зафіксоване у висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району як органу опіки та піклування від 30.07.2025, відповідно до якого дитина говорить словами батька. Юридично не спроможними є твердження позивача за зустрічним позовом про те, що ОСОБА_1 , визнавши позов про стягнення з неї аліментів на утримання сина, визнала невиконання нею обов`язку з утримання дитини. Вказане спростовується рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2025 року, відповідно до якого зазначено, що відповідачка не заперечує проти задоволення позову про стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі, визначеному позивачем. Заперечення стосуються лише тієї обставини, що позивач в обґрунтування позову вказав, що вона не надає матеріальної допомоги на утримання сина, в той час коли вона таку матеріальну допомогу надає, на підтвердження чого надала відповідні докази. Жодного доказу на підтвердження того, що після кожної розмови з матір`ю дитина відчувала психічний шок і травму, позивачем не надано. Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України). Тлумачення зазначеної норми свідчить, що діти мають право на врахування їхньої думки і на те, щоб бути заслуханими з питань, що стосуються їх інтересів. Водночас право дитини на висловлення своєї думки не потрібно тлумачити як фактичне надання дітям безумовного права вето без аналізу будь-яких інших факторів або без проведення оцінки для визначення їхніх найкращих інтересів. Просить у задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2025 було закрито підготове судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
27.10.2025 від представника позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 – адвоката Кравченко О.В. надійшло клопотання про виклик у судове засідання для дачі пояснень ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судовому засіданні позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 (відповідачка за зустріним позовом) просила первісний позов задовольнити повністю, в задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі, зазначила, що дуже любить свого сина, не відмовляється і не відмовиться від нього, та переймається його життям, сумує за ним, хоче постійно та без перешкод мати можливість спілкування із своєю дитиною. 
Представник позиваки ОСОБА_1 – адвокат Кравченко О.В., просила первісний позов задовольнити повністю, так як наведені у ньому обставини знайшли своє підтвердження в процесі розгляду справи, в задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі, на підставах, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву, зауважила, що права ОСОБА_3 порушені не були та наведені у зустрічному позові обставини свого підтвердження не знайшли. 
Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 (позивач за зустрічним позовом) в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову, просив задовольнити зустрічний позов, додатково пояснив, що не чинить позивачці перешкод у спілкуванні із їх сином.
Також в судовому засіданні надав свої пояснення малолітній ОСОБА_4 , з пояснень якого вбачається, що він добре ставиться до обох батьків, вважає їх відповідальними, проти спілкування із мамою не заперечує, вважав би за можливе бачитись із нею раз на тиждень та спілкуватись протягом 7-8 годин, або в інші дні та часи за обставинами. 
У судове засідання третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, не з`явилась, своєю заявою просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника служби.
Суд, заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , про що 06.04.2012 Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції складено актовий запис № 307 та видано відповідне свідоцтво. Батьками дитини є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . 
Розпорядженням Головної районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 10.03.2025 № 163 «Про встановлення порядку побачень з малолітнім ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 » визначено такі способи участі матері, ОСОБА_1 , у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: один раз на тиждень, враховуючи згоду дитини; інші дні та часи за домовленістю між батьками та згодою дитини.
Згідно висновку третьої особи у даній справі Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району як органу опіки та піклування висновок щодо визначення способів участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 . Служба у справах дітей рекомендує таке визначення способів участі у вихованні: один раз на тиждень, враховуючи згоду дитини; інші дні та часи за домовленістю між батьками та згодою дитини. 
Вирішуючи позовні вимоги позивача, суд виходить з наступного.
Щодо усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини.
Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. 
Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно статті 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.
Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
Суд, зважаючи на обставини справи, а саме, вчинення батьком дитини ОСОБА_3 перешкод матері ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_4 , що підтверджується наданими суду доказами, вважає наявним вчинення ОСОБА_3 перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 .
Під час розгляду справи відповідачем не спростовано наявність у позивачки права на особисте спілкування з дитиною, передбачене положеннями частини другої статті 157 СК України, не доведено неспроможність матері спілкуватися та брати участь у вихованні сина, що могло б перешкоджати нормальному його розвитку.
Щодо позовної вимоги про визначення способів участі у спілкуванні та вихованні дитини.
Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Згідно із ст. ст. 141, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України: мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини; мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом; питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини; якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи
У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року N 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
У пункті 100 рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13) та у пункті 76 рішення Європейського суду з прав людини від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383) зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі, у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення.
В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Матеріали справи свідчать, що відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди у вільному спілкуванні позивача з їх спільною малолітньою дитиною ОСОБА_4 . Це перешкоджання батько дитини пояснює особистим небажанням дитини спілкуватись з матір`ю.
Позивачка зверталась до органу опіки із заявою про перешкоджання їй у спілкуванні з сином та висловленням нею бажання брати участь у його вихованні та утриманні.
Системний аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави вважати, що мати, яка проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, однак способи участі матері у вихованні дитини мають відповідати, в першу чергу, інтересам самої дитини з якнайкращим забезпеченням її фізичного, психологічного розвитку та дотримання режиму занять і відпочинку.
При встановленні графіку участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини, суд виходить із того, що сторони протягом тривалого часу не змогли домовитись про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Спілкування матері з сином не буде перешкоджати нормальному його розвитку, у зв`язку з чим, суд доходить переконання, що спілкування позивача з дитиною буде сприяти його повноцінному вихованню, розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю не лише батька ОСОБА_3 , а і під опікою матері ОСОБА_1 , що забезпечить виховання дитини в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Участь позивачки у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання прав позивачки, як матері, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини.
Таким чином, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та визначити спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, встановивши графік для зустрічей матері ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_3 , 19.03.2012 в такому порядку:
Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначити ОСОБА_1 способи участі у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши місце та час їхнього спілкування, а саме:
- кожен вівторок та четвер тижня з 17 годин 30 хвилин до 20 годин без обмеження місця прогулянок та без участі батька дитини; 
- кожну першу та третю п`ятницю місяця з 18 години 30 хвилин п`ятниці до 19 години 00 хвилин суботи за місцем проживання матері та без участі батька дитини; 
- спільний відпочинок за місцем проживання матері: під час осінніх та весняних канікул з 10 години 00 хвилин першого дня канікул до 19 години 00 хвилин четвертого дня канікул щорічно з правом подорожування та обов`язковим повідомленням батька; 
- під час зимових канікул з 10 години 00 хвилин першого дня канікул до 19 години 00 хвилин восьмого дня канікул щорічно з правом подорожування та обов`язковим повідомленням батька; 
- під час літніх канікул з 10 години 00 хвилин 01 липня до 19 години 00 хвилин 15 серпня щорічно з правом подорожування та обов`язковим повідомленням батька; 
- у День народження сина ІНФОРМАЦІЯ_2 та у День народження матері ІНФОРМАЦІЯ_3 з 10 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин щорічно; 
- безперешкодно спілкуватися із сином засобами телефонного, електронного, поштового та будь-якого іншого засобу зв`язку за номером вказаним батьком ОСОБА_3 . 
Зобов`язати ОСОБА_3 у разі зміни реєстрації місця проживання дитини у продовж 24 годин письмово повідомити ОСОБА_1 .
Підсумовуючи зазначене, суд доходить висновку про те, що такий спосіб участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як позивачки так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі матері у процесі виховання сина, є достатньо обґрунтованим, враховує фактор стабільності та відповідає інтересам дитини.
Щодо вимог зустрічного позову ОСОБА_3 .
18.07.2025 від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов зустрічний позов про встановлення способу участі у вихованні сина ОСОБА_4 , з матір`ю ОСОБА_1 .
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2025 прийнято до розгляду зустрічний позов відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 .
Тлумачення ч. 2 ст. 193 та ч. 1 ст. 194 ЦПК України дає підстави вважати, що зустрічний позов - це самостійна матеріально-правова вимога відповідача до позивача, пред`явлена ним у порядку і в строки, встановлені законом, до позивача для її спільного розгляду з первісним позовом в одному і тому ж провадженні за наявності для цього відповідних умов та підстав.
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У частині першій статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
При цьому, відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі № 916/2040/20).
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17).
Застосування будь яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.
Позивач ОСОБА_3 звертаючись до суду з зустрічним позовом не може ставити позовні вимоги про захист порушених прав матері ОСОБА_1 , оскільки вони стосуються іншої особи. Заявлені ним позовні вимоги свідчать про відсутність у нього порушених прав та інтересів. Оскільки відсутність порушеного права є самостійною підставою для відмови у позові, суд доходить висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову. 
Керуючись ст. ст. 12, 76-82, 89, 141, 209, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способів участі у вихованні дитини задовольнити частково. 
Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначити ОСОБА_1 способи участі у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши місце та час їхнього спілкування, а саме:
- кожен вівторок та четвер тижня з 17 годин 30 хвилин до 20 годин без обмеження місця прогулянок та без участі батька дитини; 
- кожну першу та третю п`ятницю місяця з 18 години 30 хвилин п`ятниці до 19 години 00 хвилин суботи за місцем проживання матері та без участі батька дитини; 
- спільний відпочинок за місцем проживання матері: під час осінніх та весняних канікул з 10 години 00 хвилин першого дня канікул до 19 години 00 хвилин четвертого дня канікул щорічно з правом подорожування та обов`язковим повідомленням батька; 
- під час зимових канікул з 10 години 00 хвилин першого дня канікул до 19 години 00 хвилин восьмого дня канікул щорічно з правом подорожування та обов`язковим повідомленням батька; 
- під час літніх канікул з 10 години 00 хвилин 01 липня до 19 години 00 хвилин 15 серпня щорічно з правом подорожування та обов`язковим повідомленням батька; 
- у День народження сина ІНФОРМАЦІЯ_2 та у День народження матері ІНФОРМАЦІЯ_3 з 10 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин щорічно; 
- безперешкодно спілкуватися із сином засобами телефонного, електронного, поштового та будь-якого іншого засобу зв`язку за номером вказаним батьком ОСОБА_3 . 
Зобов`язати ОСОБА_3 у разі зміни реєстрації місця проживання дитини у продовж 24 годин письмово повідомити ОСОБА_1 .
В іншій частині первісного позову відмовити. 
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, про визначення способу участі у вихованні дитини – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивачка (відповідачка за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; 
відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
третя особа – Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, місце знаходження: м. Запоріжжя, бул. Будівельників, буд. 19.
Повний текст рішення складено 09.02.2026 року. 

Суддя Г.Б. Калугіна