номер провадження справи 19/188/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 Справа № 908/3360/25
м.Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Давиденко І.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників матеріали справи № 908/3360/25
за позовом: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Калнишевського 10-А” (69124, м. Запоріжжя, вул. Калнишевського, буд. 10-А, ідентифікаційний код 43693115)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Місто для людей Запоріжжя” (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131-В, ідентифікаційний код 41279924)
про припинення зловживання своїми правами та скасування донарахування вартості послуг

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. №3694/08-07/25 від 03.11.2025) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Калнишевського 10-А” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Місто для людей Запоріжжя” про припинення здійснення зловживання своїми правами та скасування донарахування вартості послуг на загальну суму 418340,49 грн, що було здійснено за період з вересня 2020 року по грудень 2021 року (включно).
Позовні вимоги вмотивовані безпідставним нарахуванням відповідачем співвласникам будинку № 10-А по вул. Калнишевського у м. Запоріжжі вартості послуг з утримання будинком після припинення договірних відносин з 01.09.2020. Позивач стверджує, що станом на 01.09.2020 договірні відносини між позивачем та відповідачем відсутні, а тому донарахування на загальну суму 418340,49 грн, які здійснено відповідачем за період з вересня 2020 року по грудень 2021 року (включно) є зловживанням відповідачем своїм правом, яке полягає у намаганні отримати додатковий дохід від співвласників будинку в порядку, не передбаченому ні законом, ні договором про надання послуг. Посилаючись на встановленні рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.02.2021 у справі №908/3289/20 обставини та ст.ст. 4, 6 Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку”, позивач просив позов задовольнити.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 03.11.2025, здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3360/25 та визначено до розгляду судді Давиденко І.В.
Ухвалою суду від 10.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3360/25; присвоєно справі номер провадження 19/188/25, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
Від відповідача 25.11.2025 через підсистему “Електронний суд” надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив та зазначив, що позивач не надав суду копію Протоколу Установчих зборів, а надає лише Витяг з нього. Вважає, що протокол та інші докази, на які посилається позивач є неналежними, недостовірними та недопустимими. Позивач не надав жодних допустимих доказів до суду, якими б було підтверджено, що відповідач порушив права позивача та те, що відповідачу необхідно припинити здійснення зловживання своїми правами та скасувати донарахування вартості послуг на загальну суму 418340,49 грн, що було здійснено за період з вересня 2020 року по грудень 2021 року. Відповідач вказує, що в даному випадку не має взагалі прийнятого на загальних зборах рішення про припинення договірних відносин та відповідно до вищенаведеного відсутні і підстави для задоволення позовних вимог. Саме створення ОСББ надає право на передачу технічної документації на будинок, що прямо зазначено в ст. 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Передача технічної документації відбулася 16 вересня 2021 року, що підтверджується Актом приймання-передачі технічної документації на житловий будинок 10-А по вул. Калнишевського в м. Запоріжжя. В шостому абзаці даного Акту було зазначено: «Співвласники багатоквартирного будинку підтверджують, що у них відсутні майнові, фінансові та будь-які інші претензії до Управителя щодо виконання умов Договору». Також вважає, що позивачем не було належним чином повідомлено відповідача про припинення дії договору відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». За доводами відповідача, договір № 06/09/17-237 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком не повинен був припинятися у зв`язку із створенням ОСББ та на підставі незаконного та неправдивого повідомлення, оскільки це лише підроблені документи, які не несуть ні яких законних відстав з моменту їх створення. Відповідач просить в позові відмовити. 
У наданій суду 01.12.2025 відповіді на відзив позивач доводи відповідача заперечив. Наголошує на тому, що після державної реєстрації ОСББ позивач повідомив відповідача про початок діяльності ОСББ із самозабезпечення та необхідність передачі технічної документації на будинок, проте відповідач ухилився від покладених на нього законом дій. Отже, він мав здійснити остаточне донарахування плати за послуги відповідно до закону. 
Відповідач 06.12.2025 через підсистему “Електронний суд” надав заперечення на відповідь на відзив, в яких підтримав раніше викладені доводи. 
У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій сплив, вчинення яких обмежений першим судовим засіданням. Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило. Тому, суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України).
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Згідно зі ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зважаючи на знаходження судді-доповідача у справі у відпустці з 26.12.2025 по 16.01.2026, рішення прийнято без його проголошення – 19.01.2026.
Разом з тим, з урахуванням ст. 233, ч. 5 ст. 240 ГПК України, датою ухвалення рішення є дата складання повного рішення – 22.01.2026.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 № 520 “Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя” згідно із Законом України “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку” призначено управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя за об`єктом конкурсу (група будинків) № 1 - ТОВ “Керуюча компанія “Мрія”, за об`єктом конкурсу (група будинків) № 2, № 4 - ТОВ “Місто для людей Запоріжжя”, за об`єктом конкурсу (група будинків) № 3 - КП “Запоріжремсервіс”. Доручено департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради підготувати проект договору з надання послуг з управління багатоквартирними будинками міста Запоріжжя, що має бути укладеним від імені власників багатоквартирних будинків з переможцями конкурсу уповноваженою особою ВК ЗМР, строком на 1 рік, з обов`язком управителя розпочати надання послуг з управління багатоквартирними будинками з 01.11.2017. Уповноваженою особою на укладання договорів від імені власників визначено заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Бородая О.М.
06.09.2017 між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: вул. Калнишевського, 10-А у м. Запоріжжі, замовником в особі заступника голови Запорізької міської ради Бородая О.М. та Товариства з обмеженою відповідальністю “Місто для людей Запоріжжя”, управителем укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №06/09/17-237, згідно з яким, управитель зобов`язувався надавати замовникові послуги з управління будинком, спорудою , житловим комплексом або комплексом будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях (далі об`єкт), для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреб власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень (далі мешканці об`єкта) у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості (далі послуги), з замовник надає право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом, у разі, коли управитель отримав на такі витрати письмову згоду замовника. 
Згідно із п. 18 договору № 06/09/17-237, договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 05.09.2018.
Пунктом 23 договору №06/09/17-237 передбачено, що правовідносини, що виникають у зв`язку із виконанням умов цього договору і не врегульовані ним, регулюються відповідно до законодавства.
Пунктом 24 договору №06/09/17-237 визначено, що у разі припинення дії цього договору об`єкт передається замовникові із складенням акта прийняття-передачі.
Відповідно до акту прийняття-передачі об`єкта в управління з управління (з балансу), який є невід`ємною частиною вказаного вище договору (додаток 1), технічна документація багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: вул. Калнишевського 10-А у м. Запоріжжі, була передана Комунальним підприємством “Наше місто” окремим актом. 
Згідно із витягом з протоколу № 1 установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку № 10-А по вул. Калнишевського у м. Запоріжжя від 23.06.2020 вирішено прийняти багатоквартирний будинок та прибудинкову територію в самостійне управління шляхом самозабезпечення і розірвати договір з ТОВ “Місто для людей Запоріжжя” з 01.09.2020.
06.07.2020 здійснено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Калнишевського 10-А”. Номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 1103102 0000049373. 
04.08.2020 повідомленням № 2 ОСББ “Калнишевського 10-А” повідомило управителя - ТОВ “Місто для людей Запоріжжя” про початок діяльності ОСББ, інформація про створення якого та бажання співвласників відмовитись від управління ТОВ “Місто для людей Запоріжжя” направлена листом, та про проведення обстеження технічного стану будинку та складення актів і запрошення відповідача, як попереднього управителя, до складу комісії з обстеження стану будинку. 
Повідомлення позивача отримано відповідачем 06.08.2020. Відповіді на повідомлення не надано.
Невиконання відповідачем зобов`язань в частині передачі створеному ОСББ технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок № 10-А по вул. Калнишевського у м. Запоріжжя стало підставою звернення позивача до суду з вимогами про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю “Місто для людей Запоріжжя” передати Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку “Калнишевського 10-А”, ідентифікаційний код юридичної особи 43693115 технічну документацію на багатоквартирний будинок за адресою м. Запоріжжя, вул. Калнишевського, 10-А, перелік якої затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 17.06.2018 № 176.
Наведені вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Калнишевського 10-А” про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю “Місто для людей Запоріжжя” передати технічну документацію на багатоквартирний будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Калнишевського, буд. 10-А, стали предметом розгляду у справі №908/3289/20.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.02.2021 у справі №908/3289/20 позовні вимоги ОСББ “Калнишевського 10-А” задоволено. Вирішено: Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю “Місто для людей Запоріжжя” передати Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку “Калнишевського 10-А” технічну документацію на багатоквартирний будинок за адресою м. Запоріжжя, вул. Калнишевського, 10-А, перелік якої затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 17.06.2018 №176, а саме: технічний паспорт на багатоквартирний будинок; паспорт об`єкта, складений за результатами обстеження прийнятих в експлуатацію об`єктів будівництва; енергетичний сертифікат і звіт про обстеження інженерних систем; проектна документація зі схемами влаштування внутрішньобудинкових систем; документ, що підтверджує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; технічна документація обладнання котелень; технічна документація на ліфти; план земельної ділянки; акти приймання-передавання технічної документації на багатоквартирний будинок; паспорти, гарантійні документи, акти випробування, повірки й опломбування та інші технічні документи на системи, мережі, встановлені прилади, устаткування та обладнання у багатоквартирному будинку. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Місто для людей Запоріжжя” на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Калнишевського 10-А” 2102,00 грн судового збору.
За твердженням позивача, з урахуванням ст. 75 ГПК України та встановлених рішенням суду у справі №908/3289/20 обставин, договір №06/09/17-237 від 06.09.2017 вважається достроково припиненим з 01.09.2020. Однак, як зазначає позивач, незважаючи на відсутність договірних відносин із співвласниками будинку, відповідач у період з вересня 2020 року по грудень 2021 року (включно) нараховував послугу з управлінням будинком на загальну суму 418340,49 грн. 
У відповідь на адвокатський запит адвокату Олексію Слєсарю (представнику позивача) ТОВ “Місто для людей Запоріжжя” листом № 25/584 від 23.09.2025 надано довідку про нарахування співвласникам будинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Калнишевського, 10-А, починаючи з 01.09.2020 по вересень 2025 року, включно, послуг на суму 418340,49 грн. Також повідомлено, що даний будинок знято з обслуговування ТОВ ТОВ “Місто для людей Запоріжжя” з 01.01.2022. 
Підставою для звернення до суду з позовом у даній справі стало те, що позивач вважає дії відповідача щодо здійснення у період з 01.09.2020 року по вересень 2025 року донарахування на загальну суму 418340,49 грн з ПДВ за нібито надані відповідачем послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій неправомірними. На думку позивача, такі дії відповідача є зловживанням своїм правом, яке полягає у намаганні отримати додатковий дохід за рахунок співвласників житлового будинку 10-А по вул. Калнишевського у м. Запоріжжі, у порядку, не передбаченому законом та договором про надання послуг.
Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 
Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ст.ст. 626,627 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 Цивільного кодексу України).
В ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 1 ст. 640 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно зі ст. 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Суб`єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв`язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб`єкти зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов`язкові умови таких договорів.
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
Як свідчать матеріали справи на час укладання між співвласниками багатоквартирного будинку № 10-А по вул. Калнишевського у м. Запоріжжі та відповідачем публічного договору про надання послуг № 06/09/17-237 від 06.09.2017 діяв Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 за №1875-VI (далі - Закон №1875-VI).
Відповідно до статті 1 Закону №1785-VI у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
- виконавець – суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;
- житлово-комунальні послуги – результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;
- власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) – фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку;
- споживач – фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу;
- управитель –- особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору;
- утримання будинків і прибудинкових територій – господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.
Відповідно до статей 12, 13 Закону №1875-VI житлово-комунальні послуги поділяються за: функціональним призначенням; порядком затвердження цін/тарифів. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Тобто, всі послуги, у тому числі й послуги з утримання будинку та прибудинкової території є житлово-комунальними послугами.
Частиною другою статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.
Виконавчий комітет встановлює в порядку і межах, визначених законодавством, тарифи щодо оплати комунальних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади (пп.2 п. "а" ст.28 Закону України "Про місцеве самоврядування").
Господарським судом встановлено та не заперечується сторонами, що з вересня 2017 року співвласники багатоквартирного будинку № 10-А по вул. Калнишевського у м. Запоріжжі на підставі типового публічного договору про надання послуг у відносинах із відповідачем (виконавцем) були споживачами послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в розумінні положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
За умовами типового публічного договору про надання послуг споживачі мали обов`язок перед відповідачем щодо своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором.
З 10.06.2018 Закон України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-IV та постанова Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529 "Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" щодо відносин, які регулюють надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, управління будинком втратили чинність із набранням чинності Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VIII (надалі – Закон №2189-VIII) та постанови Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 №712 "Про затвердження правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком".
Відповідно до частини першої статті 5 Закону №2189-VIII до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.
Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.
Частиною першою статті 6 Закону №2189-VIII передбачено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону №2189-VIII, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).
Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 13Закону №2189-VIII).
З 10.06.2018 (набрання чинності Законом №2189-VIII) також до повноважень органів місцевого самоврядування належить, зокрема: встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону; затвердження норм споживання комунальних послуг.
Згідно з положеннями частини другої статті 10 Закону №2189-VIII вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком у разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах відповідно до Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку" визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором.
Частинами третьою - п`ятою статті 10 Закону №2189-VIII визначено, що ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: 1) витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; 2) винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін. Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території є невід`ємною частиною договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території враховує обов`язковий перелік робіт (послуг), який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, а також періодичність виконання (надання) робіт (послуг) з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. На вимогу споживача надається інформація про фактичні витрати управителя відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. На вимогу органу місцевого самоврядування надається інформація про кількісні та якісні показники наданих послуг з управління, їхню вартість, а також галузева звітність. Інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. На вимогу органу місцевого самоврядування надається інформація про кількісні та якісні показники наданих комунальних послуг, їхню вартість, а також галузева звітність. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну цін/тарифів на комунальні послуги виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам з посиланням на рішення відповідних органів.
Управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором (ч. 1 ст. 18 Закону №2189-VIII).
Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" встановлено, що до визначення співвласниками багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, форми управління багатоквартирним будинком, але не більше одного року із дня набрання чинності цим Законом, послуги з утримання такого будинку надає суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у багатоквартирному будинку до набрання чинності цим Законом.
Отже, виходячи із змісту положень статей 7, 8, 9, 12 Закону №2189-VIII, співвласники будинку споживали та оплачували послуги згідно з тарифом встановленим рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються населенню міста Запоріжжя Товариством з обмеженою відповідальністю “Місто для людей Запоріжжя” та на умовах типового договору про надання послуг №06/09/17-237 від 06.09.2017.
Частинами першою, другою статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії).
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний договір про надання комунальних послуг укладається між співвласником багатоквартирного будинку та виконавцем відповідної комунальної послуги. Колективний договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем такої послуги особою, уповноваженою на це співвласниками, від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку. У разі укладення колективного договору до відносин між співвласниками багатоквартирного будинку та уповноваженою співвласниками особою застосовуються положення Цивільного кодексу України про доручення, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Із зазначених норм Закону вбачається можливість для співвласників багатоквартирного будинку самостійно обрати одну з моделей організації договірних відносин - за індивідуальним договором або за колективним договором.
Як встановлено вище, на загальних зборах ОСББ “Калнишевського 10-А” прийнято рішення про прийняття багатоквартирного будинку та прибудинкової території в самостійне управління шляхом самозабезпечення, а також про розірвання договору з ТОВ “Місто для людей Запоріжжя” з 01.09.2020. Про таке рішення позивач повідомив відповідача.
Зазначені обставини встановлені рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.02.2021 у справі №908/3289/20 і не потребують доведення в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України. 
Вказаним рішенням, зокрема, встановлено:
- 04.08.2020 повідомленням № 2 ОСББ “Калнишевського 10-А” повідомило управителя - ТОВ “Місто для людей Запоріжжя” про початок діяльності ОСББ, інформація про створення якого та бажання співвласників відмовитись з 01 вересня 2020 року від управління ТОВ “Місто для людей Запоріжжя” направлена листом; в листі також зазначено про проведення обстеження технічного стану будинку та складення актів і запрошення відповідача, як попереднього управителя, до складу комісії з обстеження стану будинку;
- повідомлення позивача отримано відповідачем 06.08.2020, відповіді на повідомлення не надано. 
Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" у разі, якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу - суб`єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таким органом. У такому разі ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається за результатами конкурсу, який проводиться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства, а договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком строком на один рік від імені співвласників підписує уповноважена особа виконавчого органу відповідної місцевої ради, за рішенням якого призначено управителя. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. У період від оголошення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку до моменту визначення переможців конкурсу і укладення договорів про надання послуг з управління багатоквартирним будинком послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій продовжують надавати у відповідних багатоквартирних будинках виконавці таких послуг, які надавали відповідні послуги до початку проведення конкурсу. Якщо протягом дії договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного за результатами конкурсу, співвласники приймуть рішення про зміну форми управління багатоквартирним будинком або про обрання іншого управителя, співвласники мають право достроково розірвати такий договір, попередивши про це управителя, призначеного на конкурсних засадах, не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору. У разі зміни форми управління багатоквартирним будинком або обрання іншого управителя виконавець послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій має здійснити остаточне нарахування плати за послуги відповідно до фактичних нарахувань та обсягів наданих послуг.
Таким чином, зважаючи на встановлений рішенням суду факт припинення договору, відповідачем у період з вересня 2020 року по грудень 2021 року (включно) здійснено донарахування в сумі 418340,49 грн за договором, який припинив свою дію з 01.09.2020.
Слід також відзначити, що у відповідний період сторонами, виконавчим комітетом рішення про зміну тарифу або приведення тарифів на послугу з утримання будинків і споруд прибудинкових територій до економічно обґрунтованого рівня прийнято не було.
Також сторонами до договору про надання послуги зміни щодо ціни послуги управління не вносились.
Докази протилежного матеріали справи не містять та сторонами до суду не надані.
Приймаючи до уваги умови договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та положення Закону України "Про житлово-комунальні послуги", остаточні розрахунки між співвласниками житлового будинку №10-А по вул. Калнишевського та відповідачем мають відбуватись саме у відповідності до умов договору та тарифу, встановленого відповідним рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради.
Таким чином, донарахування відповідачем за послуги, надані по будинку №10-А по вул. Калнишевського, яке здійснено відповідачем за період з вересня 2020 року по грудень 2021 року (включно), тобто поза межами строку дії договору, є безпідставним.
З огляду на прийняття співвласниками житлового будинку №10-А по вул. Калнишевського рішення про створення ОСББ та повідомлення про вказане рішення відповідача, надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій співвласникам зазначеного будинку з 01.09.2020 можливе лише за рішенням загальних зборів та за результатами укладення договору, як і можливість стягнення із співвласників суми вартості таких послуг.
Станом на 01.09.2020 між ОСББ “Калнишевського 10-А” та ТОВ “Місто для людей Запоріжжя” договору про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території укладено не було. Доказів існування будь-яких договірних відносин між співвласниками житлового будинку №10-А по вул. Калнишевського і відповідачем станом на вересень 2020 року та в подальшому, матеріали справи не містять.
З урахуванням викладеного, суд визнає, що спірне донарахування здійснене відповідачем з вересня 2020 року по грудень 2021 року (включно) є зловживанням відповідачем своїм правом, яке полягає у намаганні отримати додатковий дохід від співвласників будинку в порядку, не передбаченому ні законом, ні договором про надання послуг.
Згідно ч. 6 ст. 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
За таких обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача припинити зловживання своїми правами та скасувати донарахування на загальну 418340,49 грн, що було здійснено ТОВ “Місто для людей Запоріжжя” за період з вересня 2020 року по грудень 2021 року (включно) по будинку № 10-А по вул. Калнишевського в м. Запоріжжя.
Відносно дотримання позивачем позовної давності при зверненні з даним позовом суд зазначає наступне. 
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). 
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (частина 1 ст. 257 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Спірні правовідносини виникли з вересня 2020 року, позивач заявляє позовні вимоги про припинення здійснення зловживання своїми правами та скасування донарахування вартості послуг на загальну суму 418340,49 грн, що було здійснено за період з вересня 2020 року по грудень 2021 року. 
Позивач звернувся до суду з даним позовом про захист порушеного права 30.10.2025.
Наслідки спливу позовної давності регламентовані нормами ст. 267 ЦК України. 
Так, зокрема, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Тобто, сплив позовної давності не припиняє право на пред`явлення позову, а припиняє право на його задоволення, виключає можливість здійснити в примусовому порядку саме порушене суб`єктивне право.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (назва в редакції, чинній на дату прийняття) від 11.03.2020 № 211 з 12.03.2020 по 03.04.2020 на території України встановлено карантин. У подальшому, термін його дії неодноразово продовжувався та тривав до 28.06.2023. Запровадження карантинних заходів обумовило внесення змін до норм матеріального та процесуального права.
Зокрема, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ (набрав чинності з 02.04.2020) Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено п. 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Початок карантину, у зв`язку з розповсюдженням коронавірусної хвороби, на території України датується 12.03.2020, отже, якщо закінчення строку позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості, штрафних та компенсаційних санкцій припадає на період з 02.04.2020 по 28.06.2023, відповідно, строк позовної давності за такими вимогами не вважається пропущеним та продовжується на строк дії зазначеного карантину.
Крім того, у відповідності до Закону України від 15.03.2022 № 2120-ІХ “Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану” (Закон № 2120), внесено зміни до ЦК України щодо строків давності.
Згідно п. 19 розділу “Прикінцеві та перехідні положення” ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану”, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжено відповідними Указами Президента України та діє в період прийняття процесуального рішення по цій справі.
Таким чином, підстави вважати пропущеною позовну давність за заявленими позивачем вимогами відсутні. 
Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).
Частинами 1, 2 ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Законом України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", було внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 цього кодексу з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності, господарський суд приходить до висновку, що докази щодо безпідставності здійсненого відповідачем донарахування за послуги, надані у спірний період є більш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування.
За встановлених обставин, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Стосовно інших доводів позивача і відповідача суд зазначає наступне.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи позивача і відповідача та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень позивача і відповідача судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.
На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд 

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Зобов’язати Товариство з обмеженою відповідальністю “Місто для людей Запоріжжя” (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131-В, ідентифікаційний код 41279924) припинити зловживання своїми правами та скасувати донарахування на загальну суму 418340,49 грн з ПДВ, що було здійснено Товариством з обмеженою відповідальністю “Місто для людей Запоріжжя” за період з вересня 2020 року по грудень 2021 року (включно) по будинку № 10-А по вул. Калнишевського в м. Запоріжжя.
3. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю “Місто для людей Запоріжжя” (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131-В, ідентифікаційний код 41279924) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Калнишевського 10-А” (69124, м. Запоріжжя, вул. Калнишевського, буд. 10-А, ідентифікаційний код 43693115) 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано після виходу судді з відпустки 22.01.2026.

Суддя І.В. Давиденко 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.