ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 Справа № 917/1179/25 
м. Полтава 

За позовом Фермерського господарства "Полтавські Лани", вул. Соборності, 29/15, офіс 204, м. Полтава, Полтавська область, 36020 
до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", вул. Пилипа Орлика, 40-а, м. Полтава, Полтавська область, 36020 
про визнання дій протиправними 

Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олефір О.І.

Учасники справи згідно протоколу судового засідання 

Розглядається позовна заява Фермерського господарства "Полтавські Лани" до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним отримувалися послуги з водопостачання на підставі договору № 12/32 про надання послуг із забезпечення холодною водою та водовідведення від 23 липня 2012, укладеного між ТОВ "Зінківський Інкубатор" (попередній власник виробничого будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Зіньків, вул. Воздвиженська, 17 Полтавського району Полтавської області) та Міським комунальним підприємством (МКП) “Зіньківський комунгосп”.
МКП “Зіньківський комунгосп” було реорганізовано у Комунальне підприємство (КП) Полтавської обласної ради “Зіньківський комунгосп”, яке у подальшому реорганізовано шляхом приєднання до Комунального підприємства Полтавської обласної ради “Полтававодоканал” (відповідача).
Відповідачем без належного повідомлення, за актом від 13.05.2025 року Фермерському господарству “Полтавські Лани” було відключено та опломбовано водопровідний ввід за адресою: вул. Воздвиженcька, 17 у м. Зіньків, Полтавського району, Полтавської області.
Позивач посилається на те, що дії відповідача є протиправними, оскільки здійснені без належних правових підстав, за відсутності заборгованості перед відповідачем, за відсутності підтвердження самовільного приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення, а також без належного повідомлення позивача щодо відключення.
Ухвалою суду від 17.06.2025 позовна заява була залишена без руху. Позивачеві надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, подавши відповідну заяву (вх. № 8370 від 25.06.2025).
Ухвалою від 27.06.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі; призначив підготовче засідання у справі на 29.07.2025 на 09:45 год., встановив сторонам процесуальні строки на подання заяв по суті справи.
Ухвалою від 29.07.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 23.10.2025 на 13:00 год.

21.10.2025 (вхід. № 13505) від представника відповідача до матеріалів справи надійшли письмові пояснення, в яких відповідач проти позову заперечує з огляду на те, що між Сторонами на момент відключення водопостачання, тобто 13 травня 2025 року, не існувало ніяких договірних відносин про надання послуг водопостачання. Відповідач неодноразово вказував Позивачу про необхідність переукладення договору №12/32 від 23 липня 2012 року згідно вимог діючого законодавства, яке регулює правовідносини у сфері житлово - комунальних послуг. Відключення здійснено у повній відповідності з діючими Правилами у сфері житлово - комунальних послуг. Порушення Правил користування зафіксовано Актом відповідної форми. Причиною складання Акту відповідно до п. 2 розділу ІV Правил користування зазначено - відсутність договірних відносин.
Посилаючись на ч. 1 ст. 638 ЦК України, п. 2 ч. 1 ст. 5, ч. 1 ч. 2 ст. 12, п. 1.ч. 2 ст. 7, ч. 4 ст. 12, ч. 4 ст. 13 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, п. 1, 2 розділу І, абз. 6, 12 п. 2 розділу ІV Правил користування системами централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства ЖКГ України 27.06.2008 р. № 190 (в редакціях станом на 13.05.2021 року), відповідач зазначає, що його дії щодо відключення позивача від централізованого водопостачання є правомірними. 
Крім того, Відповідач зазначає, що Позивач не є стороною наданого ним договору №12/34 від 23 липня 2012 року. Доводи його представника про наявність договірних відносин Відповідача з минулим власником майна аж ніяк не доводять наявність договірних відносин між Сторонами у справі. А тому згідно зі ст. 76 ГПК України - договір №12/34 є неналежним доказом предмету доказування - існування договірних відносин водопостачання між Сторонами у справі.
Отже, Відповідач посилається на те, що Позивач у справі був відключений від системи централізованого водопостачання на відповідній правовій підставі, а саме за порушення обов`язкових для нього Правил користування системами централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України та відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” (негайно, без попередження), а не на підставі ч. 4 ст. 26 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”.

В судовому засіданні 23.10.2025 представник позивача позов підтримує. Представник відповідача проти позову заперечує. Суд оголосив перерву в судовому засіданні до 20.11.2025 до 12:30 год.
20.11.2025 (вхід. №14958) від представника позивача до матеріалів справи надійшла заява про долучення до матеріалів справи технічних умов № 200 на встановлення лічильника від 20.12.2021 та додаткові пояснення. 
В судовому засіданні 20.11.2025 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 02.12.2025 до 10:30 год.
24.11.2025 (вхід. № 15076) від представника відповідача до матеріалів справи надійшла заява, в якій представника просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
02.12.2025 (вхід. № 15521) від представника відповідача до матеріалів справи надійшла заява, в якій останній просить суд надати час для мирного врегулювання спору та відкласти розгляд справи.
Ухвалою від 02.12.2025 суд відклав розгляд справи по суті на 11.12.2025 на 10:30 год.
10.12.2025 (вхід. № 15979) від представника відповідача до матеріалів справи надійшла заява щодо недосягнення сторонами мирової угоди.
22.12.2025 (вхід. № 16524) від представника позивача до матеріалів справи надійшла заява про долучення відомостей, що підтверджують витрати позивача на надання правничої допомоги. 
Представник позивача в судовому засіданні 22.12.2025 позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити.
Представник відповідача проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні.
В судовому засіданні 22.12.2025 судом оголошено вступну та резолютивні частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.
У власності Фермерського господарства "Полтавські Лани" перебуває об`єкт, що складається із виробничого будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Зіньків, вул. Воздвиженська, 17 Полтавського району Полтавської області.
Даний об`єкт підключено до водопостачання минулим власником об`єкту - ТОВ "Зінківський Інкубатор", а водопостачання на об`єкті, як зазначає позивач, наявне понад 10 років.
Позивач також зазначає, що оплата за водопостачання проводилася ТОВ "Зінківський Інкубатор" своєчасно та у повному обсязі за рахунками, наданими МКП "Зіньківський комунгосп".
У подальшому МКП "Зіньківський комунгосп" реорганізовано у КП Полтавської обласної ради "Зінківський комунгосп", який у подальшому реорганізовано шляхом приєднання до КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал".
Судом встановлено, що на підставі Рішення двадцять сьомої (позачергової) сесії Зіньківської міської ради 8 скликання від 18.04.2023 «Про безоплатну передачу міського комунального підприємства «Зіньківський комунгосп» Зіньківської міської ради із комунальної власності Зіньківської міської ради у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області», Рішенням двадцять третьої сесії Полтавської обласної ради восьмого скликання № 622 від 30.05.2023 «Про прийняття єдиного майнового комплексу міського комунального підприємства «Зіньківський комунгосп» Зіньківської міської ради у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області» було прийнято у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області єдиний майновий комплекс МКП «Зіньківський комунгосп» Зіньківської міської ради (код ЄДРПОУ 38067130) з активами, пасивами та штатною чисельністю, із комунальної власності Зіньківської міської ради.
Зазначене рішення розміщене на офіційному сайті Полтавської обласної ради та знаходиться у вільному доступі (https://oblrada-pl.gov.ua/sites/default/files/field/docs/622.pdf).
Відповідно до п.п.3.1,3.2 вказаного вище рішення, Полтавська обласна рада увійшла до складу засновників МКП «Зіньківський комунгосп» Зіньківської міської ради, а найменування вказаної юридичної особи було змінено на Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Зіньківський комунгосп».
У подальшому, на двадцять сьомій позачерговій сесії Полтавської обласної ради восьмого скликання прийнято рішення № 712 від 31.10.2023 «Про реорганізацію Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Зіньківський комунгосп» (код ЄДРПОУ 38067130) шляхом приєднання до Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал».
Зазначене рішення розміщене на офіційному сайті Полтавської обласної ради та знаходиться у вільному доступі (https://oblrada-pl.gov.ua/sites/default/files/field/docs/712.pdf).
Згідно з п.п.1,2 вказаного вище рішення реорганізовано Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Зіньківський комунгосп» шляхом приєднання до Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» (відповідача), а також встановлено, що Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» є правонаступником усього майна, прав та обов`язків реорганізованого шляхом приєднання Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Зіньківський комунгосп».
Факт прийняття зазначених вище рішень та їх зміст визнаються судом загальновідомими обставинами, які не підлягають доказуванню відповідно до ч.3 ст.75 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України.

23.05.2024 року КП ПОР "Полтававодоканал" листом за №1339 надіслало позивачу пропозицію щодо розгляду проекту договору № 48-20 та підписання його у запропонованій редакції.
На адресу КП ПОР "Полтававодоканал" направлено адвокатський запит від 12.02.2025р. за №б/н.
У відповідь на адвокатський запит повідомлено, що послуги по водопостачанню ТОВ "Зіньківський Інкубатор" від підприємства питного водопостачання до його реорганізації шляхом приєднання до КП ПОР "Полтававодоканал" надавалися на підставі договору №12/32 про надання послуг із забезпечення холодною водою та водовідведення від 23 липня 2012р.
10 березня 2025 року позивачем на адресу КП ПОР “Полтававодоканал” надіслано листа (поштове відправлення 3810002393983) з пропозицією приведення у відповідність договірних відносин між надавачем послуг по водопостачанню та споживачем Фермерським господарством “Полтавські Лани” шляхом укладення додаткової угоди та внесення змін до існуючого договору в частині реквізитів КП ПОР “Полтававодоканал” та Фермерського господарства “Полтавські Лани”, виклавши у новій редакції та тарифів на водопостачання та водовідведення (отримано відповідачем 14.03.2025).
В листі позивач посилався на договір №12/32 про надання послуг із забезпечення холодною водою та водовідведення від 23 липня 2012р. (укладений строком на 1 рік до 31 грудня 2012 з можливістю його продовження) та зазначив, що згідно пункту 32 цього договору, розірвання договору можливе у разі переходу права власності (користування) на квартиру (будинок садибного типу іншу будівлю) до іншої особи, виключно, якщо власником є фізична особа.
Станом на 13.05.2025 року відповідь щодо розгляду пропозиції від КП ПОР “Полтававодоканал” не надходило.
Відповідачем 13.05.2025 року Фермерському господарству “Полтавські Лани” було відключено та опломбовано водопровідний ввід за адресою: вул. Воздвиженська, 17 у м. Зіньків, Полтавського району, Полтавської області, про що посадовою особою відповідача (контролер Бундес Л.Г.) було складено акт від 13.05.2025 р.
В зазначеному акті відсутні відомості про присутність представника споживача (позивача) під час його складення, як і відомості щодо повідомлення позивача про здійснення відключення від водопостачання.
Як зазначено у акті від 13.05.2025, відключення здійснене шляхом пломбування вводу (кран у вуличному колодязі), причина відключення в зв`язку з відсутністю договірних відносин.
Позивач 14.05.2025 у зв`язку з опломбуванням водопровідного вводу за вищевказаною адресою повторно звернувся до відповідача та прохав надати відповідь на пропозицію від 14.03.2025р. та невідкладно здійснити заходи щодо підключення/зняття пломби з водопровідного вводу за адресою: Воздвиженька, 17 у м. Зіньків, Полтавського району, Полтавської області.
Відповіді від відповідача на вказане звернення позивач не отримав, водопостачання/водовідведення шляхом розпломбування водопровідного вводу зазначеного вище об`єкта відповідачем не відновлено, що змусило позивача звернутись з даним позовом до суду.

Під час розгляду по суті позовних вимог судом приймається до уваги наступне.
Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово- комунальних послуг з водопостачання та водовідведення між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, регулюються нормами Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, Законом України “Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення”, Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 27.06.2008 № 190, Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690.
Предметом регулювання Закону України “Про житлово-комунальні послуги” (далі – Закон) є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Відповідно до ст.1 ЗУ “Про житлово-комунальні послуги” житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Отже спірні правовідносини між сторонами підпадають під регулювання норм зазначеного Закону.

Відповідно до ч. ст. 2 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, який введено в дію з 01.05.2019, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг, зокрема, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
Пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. 
Згідно із ч.1 ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. 
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно ст. 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).
Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання.
Згідно ч.1 ст. 13 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.
Згідно ч.1 ст. 13 Закону з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.
Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.
23.05.2024 року КП ПОР "Полтававодоканал" листом за №1339 надіслало позивачу пропозицію щодо розгляду проекту договору № 48-20 та підписання його у запропонованій редакції.
Проте, матеріали справи не містять доказів надання позивачем відповідачу необгрунтованої відмови протягом 30 днів від укладання договору, а також надання позивачем своїх заперечень або протоколу розбіжностей до проекту договору.
А отже, посилання відповідача на ч. 4 ст. 13 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” щодо правомірності припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу є безпідставним.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з централізованого водопостачання повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та величини тиску.
Послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом (ч. 4 ст. 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Виконавець комунальної послуги має право припинити/зупинити надання комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі в порядку і строки, встановлені законом та договором, крім випадків, коли якість та/або кількість таких послуг не відповідають умовам договору (п.5 ч.1 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Аналогічна за змістом норма передбачена в підпункті 9 п.49 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 1405 від 29.12.2023).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» підприємства питного водопостачання мають право у разі внесення споживачем не в повному обсязі плати за використану питну воду обмежити його питне водопостачання до рівня екологічної броні питного водопостачання.
Відповідачем не надані докази наявності у позивача заборгованості за фактично надані послуги з централізованого водопостачання/водовідведення станом на 13.05.2025, акт про відключення також не містить посилання на наявність заборгованості як на підставу для відключення від водопостачання.
Крім того, суд звертає увагу, що порядок здійснення обмеження (припинення) надання комунальної послуги визначений ч. 4 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до змісту зазначеної вище норми, виконавець комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу електричної енергії та природного газу) має право обмежити (припинити) надання відповідної комунальної послуги її споживачу незалежно від обраної моделі організації договірних відносин у разі непогашення в повному обсязі заборгованості за спожиті комунальні послуги протягом 30 днів з дня отримання споживачем попередження від виконавця. Таке попередження надсилається споживачу не раніше наступного робочого дня після спливу граничного строку оплати комунальної послуги, визначеного законодавством та/або договором про надання відповідної комунальної послуги.
Обмеження (припинення) надання відповідної комунальної послуги здійснюється виконавцем у присутності представника особи, яка здійснює технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, а також управителя або посадової особи чи працівника об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, якщо управління багатоквартирним будинком здійснюється відповідно управителем або об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку. Неприбуття зазначених осіб, які заздалегідь були попереджені виконавцем про день та час здійснення обмеження (припинення) надання комунальної послуги, не є перешкодою для здійснення виконавцем обмеження (припинення) надання комунальної послуги споживачу (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Разом з тим, Відповідачем не надані докази наявності у Позивача заборгованості за фактично надані послуги з централізованого водопостачання/водовідведення станом на 13.05.2025, акт про відключення також не містить посилання на наявність заборгованості як на підставу для відключення від водопостачання.
Інші підстави для обмеження (припинення) комунальної послуги з централізованого водопостачання/водовідведення, зокрема, ті, які зазначені відповідачем в акті від 13.05.2025, не передбачені ні Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ні Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначається Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008р. (надалі - Правила №190).
Відповідно до п.1, 2 Розділу IV Правил № 190, не допускається будь-яке самовільне приєднання об`єктів водоспоживання до діючих систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення (включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньобудинкових мереж або до мереж споживачів).
Самовільним приєднанням до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення вважається:
приєднання до водорозбірної колонки за відсутності технічних умов;
приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, здійснене за відсутності технічних умов;
приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, здійснене із порушенням наданих виконавцем послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення технічних умов;
приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, виконане без участі представників виконавця послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення або із порушенням вимог розділу III цих Правил;
користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення без укладання із виконавцем послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення договору про надання таких послуг;
самостійне приєднання до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення;
відсутність або невідповідність нормам розміщення споживачем засобів комерційного обліку води;
зафіксовані виконавцем послуги з централізованого водопостачання/ централізованого водовідведення факти пошкодження пломб, індикаторів впливу магнітного поля, втручання у роботу та виведення з ладу вузлів комерційного обліку води;
використання води для господарських потреб з самостійних протипожежних систем, що живляться від спільних мереж;
недопущення чи перешкоджання виконавцю послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення у встановленні чи опломбуванні вузла комерційного обліку чи його елементів, проведенні обстеження мереж водопостачання та водовідведення споживача та їх обладнання, знятті показників засобу обліку.
Споживачі, у яких виявлено порушення, відповідно до цього пункту підлягають відключенню від системи централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення, а витрати на від`єднання/приєднання оплачуються цими споживачами.
Згідно п. 4-6 Розділу IV Правил № 190 факт самовільного приєднання до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення згідно з пунктами 1, 2 цього розділу фіксується представником виконавця послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення за участю споживача, який самовільно приєднався до цих систем, про що складається акт про виявлення самовільного приєднання та/або самовільного користування (додаток 4).
Якщо споживач відмовляється підписати акт, він підписується представником виконавця послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення та не менше ніж двома свідками з обов`язковим зазначенням їх персональних даних; при цьому в акті робиться відповідний запис про таку відмову.
У разі незгоди споживача з діями виконавця послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення споживач може оскаржити їх в установленому законом порядку.
У разі самовільного приєднання до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення виконавець послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення проводить розрахунок витрат води за пропускною спроможністю водопровідного вводу при швидкості руху води в ній 0,7 м/с та дією її повним перерізом цілодобово або з урахуванням графіка подачі води.
Розрахунковий період при самовільному приєднанні встановлюється з дня початку такого приєднання. Якщо дату початку самовільного приєднання виявити неможливо, то період самовільного користування становить тридцять діб.
Отже, Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України Відповідачу надано право на відключення, зокрема, у випадку самовільного приєднання до систем централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (розділ IV), що має бути підтверджено відповідним актом про виявлення самовільного приєднання та/або самовільного користування (додаток № 4). В той же час, такий акт Відповідачем не складався, розрахунок витрат води не проводився. 
Акт від 13.05.2025 про відключення від водопостачання/водовідведення об`єкту Позивача не відповідає вимогам п. 4-6 Розділу IV Правил № 190, а отже, не є доказом самовільного приєднання Позивача до системи централізованого питного водопостачання та центрального водовідведення.
Матеріали справи містять докази, зокрема, технічні умови № 200 від 20.12.2021 на встановлення ТОВ «Зіньківський інкубатор» в м. Зіньків вул. Воздвиженська, 17 лічільника, термін дії лічільника до наступної повірки: 4 роки. Отже, приєднання об`єкту за вище зазначеною адресою, відбулося під час володіння об`єктом попереднім власником без доказів відключення ТОВ «Зіньківський інкубатор» водопостачання/водовідведення. А отже факт самовільного приєднання Позивачем до системи централізованого питного водопостачання та центрального водовідведення не підтверджений у встановленому законом порядку та спростований належними доказами.
Матеріали справи також не містять доказів розірвання договору №12/32 про надання послуг із забезпечення холодною водою та водовідведення від 23 липня 2012р. його сторонами.
Разом з тим, статтею 23 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» передбачено, зокрема, право підприємства питного водопостачання та централізованого водовідведення, у разі внесення споживачем не в повному обсязі плати за використану питну воду обмежити його питне водопостачання до рівня екологічної броні питного водопостачання.
Отже, а ні Закон України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» та прийняті на його виконання підзаконні акти не містять права Відповідача на обмеження/припинення водопостачання та водовідведення у випадку закінчення строку дії договору чи у випадку відсутності договору.

Згідно ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (в редакції станом на 13.05.2025) рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону.
Виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця. 
Рахунки на оплату комунальної послуги надаються споживачу на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунки можуть надаватися споживачу в електронному вигляді, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.
Рахунки надаються споживачу на безоплатній основі.
Матеріали справи не містять доказів надання позивачу відповідачем рахунків на оплату послуг. 

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відключення від водопостачання/водовідведення об`єкта позивача за адресою: м. Зіньків, вул. Воздвиженська, 17 та опломбування водопровідного вводу за актом від 13.05.2025 здійснені з порушенням норм чинного законодавства України, порушують права позивача як споживача житлово-комунальної послуги.

Відповідно до часини 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта.
Під час вирішення спору, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Положення частини 2 ст. 16 ЦК України передбачають такі способи захисту порушеного права як припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.
З урахуванням обставин справи, встановлених судом, вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити заходи щодо зняття опломбування водопровідного вводу за адресою: Полтавська область, Полтавський район, м. Зіньків, вул. Воздвиженка,17, є належним та ефективним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах, оскільки його застосування буде мати своїм наслідком припинення неправомірного відключення позивача від мереж централізованого водопостачання/водовідведення, а також фактичне відновлення надання позивачу відповідної житлово-комунальної послуги.
Враховуючи викладене, у відповідній частині позовних вимог позов визнається судом обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Водночас, судом приймається до уваги, що вимоги позивача про визнання незаконними/протиправними дій відповідача щодо обмеження (припинення) водопостачання не є належним способом захисту, передбаченим ст.16 ЦК України. Задоволення таких вимог само по собі не може призвести до відновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах, тому вони не є ефективним способом захисту, а позов у цій частині вимог відхиляється судом.

Згідно з частинами 1, 3, 4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1 ст. 79 ГПК України).
Відповідно до ч.1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2 ст. 86 ГПК України).
В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, надано можливість сторонам обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.
Враховуючи обставини, встановлені судом під час розгляду справи, заявлені позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині вимог про зобов`язання відповідача здійснити заходи щодо зняття опломбування водопровідного вводу до об`єкта позивача за адресою: Полтавська область, Полтавський район, м. Зіньків, вул. Воздвиженська, 17, а в іншій частині вимог позов відхиляється судом.
З урахуванням того, що позивачем сплачено судовий збір за розгляд двох вимог немайнового характеру, на відповідача згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються судові витрати позивача зі сплати судового збору в частині 3 028 грн судового збору.

Розглянувши заяву позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд вважає її такою, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Згідно з частинами 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 126 ГПК України визначено, що втрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових втрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У позовній заяві позивачем зазначено, що орієнтовна сума витрат на правничу допомогу складає 15 000,00 грн.
У заяві від 22.12.2025 позивач вказує, що ним були понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000,00грн.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивач надав суду копії наступних документів: Договір про надання правничої допомоги від 14.05.2025, укладений між позивачем та адвокатом Заліським Ю.М.; Акт прийняття-передачі наданих послуг від 22.12.2025 на суму 16 000,00грн.; Ордер на надання правничої допомоги серії ВІ №1306842 від 14.05.2025; квитанцію до прибуткового касового ордера №9 від 22.12.2025 р.
Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд вважає заявлений розмір вартості витрат на правничу допомогу співмірним до обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) та витраченого адвокатом часу, оскільки згідно з наданого позивачем Акту прийняття-передачі наданих послуг від 22.12.2025 вбачається, що адвокатом були надані послуги на загальну суму 16000,00грн, що були пов`язані з розглядом даної справи та полягали в наступному: надання усної консультації, написання та подання позовної заяви, представлення інтересів позивача в суді, надання пояснень усного та письмового характеру, пошук судової практики та долучення судових рішень у подібних правовідносинах до судової справи, написання тексту мирової угоди.
Суд зазначає, що пунктом 1 абзацу 2 частини 2 статті 126 ГПК України визначено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що: сплачена або підлягає сплаті стороною.
Отже для вирішення питання щодо розподілу судових витрат судом може бути враховано не лише фактично сплачену вартість професійної правничої допомоги адвоката, а й вартість, що підлягає сплаті стороною згідно умов відповідного договору про надання правничої допомоги.
Слід зауважити, що позивачем надані докази оплати вищевказаних послуг: квитанція до прибуткового касового ордеру № 9 від 22.12.2025.
За таких обставин, позивачем доведено належними доказами факт понесення витрат, що пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у даній справі, на загальну суму 16 000,00грн.
Частинами 5, 6 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката або інших заперечень щодо неспівмірності заявлених витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи, не заявлялось.
Таким чином, враховуючи те, що позов задовольняється частково, відповідно до приписів частин 4 статті 129 ГПК України вищевказані судові витрати позивача слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 8 000,00 грн.
Керуючись статтями 129,232-233,236-238,240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Зобов`язати Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (код ЄДРПОУ 03361661, вул. Пилипа Орлика, 40-А, м. Полтава, 36020) здійснити заходи щодо зняття опломбування водопровідного вводу за адресою: Полтавська область, Полтавський район, м. Зіньків, вул. Воздвиженська, будинок 17.
3. Стягнути з Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (код ЄДРПОУ 03361661, вул. Пилипа Орлика, 40-А, м. Полтава, 36020) на користь Фермерського господарства "Полтавські Лани" (вул. Соборності, 29/15, офіс 204, м. Полтава, Полтавська область, код ЄДРПОУ 40291046) витрати на сплату судового збору в розмірі 3 028,00 грн судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.
Видати наказ із набранням цим рішенням законної сили.
4. В іншій частині вимог в задоволенні позову відмовити.

Згідно ч.1,ч.2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Солодюк О.В.