Справа № 991/470/25
Провадження 1-кп/991/5/25

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
12 січня 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , 
(в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 (№200/26-Вх. від 05.01.2026) про тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю і перебувають у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », подане у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52024000000000337 від 04.07.2024, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Мазники, Деражнянського району, Хмельницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України,
УСТАНОВИВ:
На розгляді Вищого антикорупційного суду перебуває вказане кримінальне провадження.
05.01.2026 до Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання від обвинуваченого ОСОБА_6 про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю і перебувають у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) з можливістю вилучення їх належним чином завірених копій (здійснити виїмку) щодо наявної інформації по наступному ідентифікатору: НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за 15.07.2924, а саме щодо дати, часу та тривалості вхідних і вихідних телефонних з`єднань, дати та часу вхідних і вихідних SMS-повідомлень з посиланням на ретранслятор та прив`язку до базових станцій та їх адреси, номерів контрагентів по цих з`єднаннях, також адреси місцезнаходження в момент кожного вхідного і вихідного з`єднання, ідентифікатора (IMEI і IMSI), з урахуванням нульових дзвінків, дати, часу і тривалості надання послуги всесвітньої системи загального доступу Інтернет, з вказанням виділених ІР-адрес під час кожного з`єднання. Встановити строк дії ухвали два місяці з дня її постановлення (т. 23 а.с. 157-161).
Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні суду знаходиться вказане кримінальне провадження, у якому він обвинувачується за фактами прохання надати неправомірну вигоду в особливо великому розмірі для себе - особи, яка займає відповідальне становище, і третіх осіб, та одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди в особливо великому розмірі для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, та інтересах третіх осіб дій з використанням наданої їй влади та службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.
Обвинувачений із посиланням на матеріали кримінального провадження, які були відкриті стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, та долучені до судового провадження, вважає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснено однобічно, не в повному обсязі та упереджено, чим порушено принцип законності, визначений ст. 9 КПК України. 
Так, у протоколі затримання обвинуваченого від 15.07.2024 детективом ОСОБА_8 не зафіксовано обставин всіх подій, про які він повідомляв їй, що свідчить про невідповідність дійсних обставин справи та наявність підстав для перевірки обставин його затримання та перебування 15.07.2024 у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 .
Також зазначив, що під час його затримання 15.07.2024 зі сторони співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - НАБУ) застосовувався до нього психологічних тиск з тією метою, щоб він виконував всі їх вказівки.
Обвинувачений зазначає, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що приміщення у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де стосовно нього працівниками НАБУ вчинялися злочини, це те саме місце, де проводилися слідчі дії за участю детективів НАБУ, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .
Окрім цього, слідчим та службовою особою, відповідальною за перебування та забезпечення дотримання прав затриманих не виконано жодних обов`язків, передбачених ст. 210, 212 КПК України, та не надано будь-яких процесуальних документів про виконання ними своїх обов`язків згідно зі ст. 210, 212 КПК України, чим грубо порушено законні, конституційні та конвенційні права і свободи ОСОБА_6 .
Викладені ОСОБА_6 факти вчинення працівниками НАБУ стосовно нього тяжких кримінальних правопорушень, застосування до нього незаконних методів досудового розслідування, підроблення документів детективами НАБУ та штучного створення доказів обвинувачення підтверджуються матеріалами кримінального провадження, долученими прокурором до судової справи, а саме: зауваженнями до протоколу затримання ОСОБА_6 від 15.07.2024 (т. 8 а.с. 8 матеріалів досудового розслідування); відеозапис затримання ОСОБА_6 15.07.2024 о 13:22 (т. 8 а.с. 9 матеріалів досудового розслідування); протокол обшуку автомобіля ОСОБА_6 від 15.08.2024 з додатком (т. 1 а.с. 88-94 матеріалів досудового розслідування); протоколи допиту ОСОБА_6 в якості підозрюваного за участі захисників із застосуванням відеозапису від 15.07.2024 (т. 8 а.с. 158-162 матеріалів досудового розслідування) та від 08.10.2024 (т. 8 а.с. 165-169 матеріалів досудового розслідування).
ОСОБА_6 вважає, що відомості, які знаходяться в оператора мобільного зв`язку, нададуть можливість стороні захисту підтвердити місце перебування ОСОБА_6 15.07.2024 в період часу з 07 год. 00 хв. до 11 год. 32 хв.; місцезнаходження його мобільного телефону під час здійснення дзвінків, виявлення контактування між собою, а також з іншими особами за допомогою телефонних дзвінків, у тому числі, встановити точний час здійсненого ним в цей день дзвінка ОСОБА_11 , у зв`язку з чим виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до документів, які знаходяться у володінні оператора ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та отримати вказану інформацію від оператора мобільного зв`язку за 15.07.2024 стосовно нього.
15.07.2024 ОСОБА_6 користувався мобільним номером телефону: НОМЕР_2 (том 8, арк. 1 матеріалів досудового розслідування).
ОСОБА_6 зазначає, що оскільки вищевказана інформація має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, то необхідно отримати тимчасовий доступ, з можливістю вилучення належним чином посвідчених копій, до даних телекомунікаційних з`єднань, які знаходяться у володінні оператора ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Окрім цього обвинувачений ОСОБА_6 стверджує, що вищевказана інформація необхідна стороні захисту для здійснення належного захисту, яка сама по собі та в сукупності з іншими речами та документами має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, без отримання яких неможливо всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку, забезпечити прийняття законного рішення по справі, вибудовувати стратегію та тактику захисту. Іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою запитуваних речей і документів, неможливо, так як зазначена інформація може містити дані щодо конкретних дат і часу телефонних розмов, приблизне місце розташування абонентів, узагальнені дані про які відсутні у сторони захисту. Крім того, отримана інформація має бути долучена до матеріалів кримінального провадження з метою подальшого її огляду та всебічного встановлення усіх обставин кримінального провадження, що передбачає необхідність її вилучення.
Так, з метою отримання доказів, забезпечення завдань кримінального провадження та враховуючи, що вказані документи самі по собі та в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, в тому числі і тих, які виправдовують обвинуваченого, обвинувачений просить суд постановити ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів, просив його задовольнити. 
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_6 та просив задовольнити клопотання.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив відмовити в його задоволенні. 
Представник особи, у володінні якої знаходяться речі та документи, в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду клопотання повідомлявся у спосіб, передбачений ст. 135 КПК України (т. 23 а.с. 205, 212). Неявка представника володільця майна не є перешкодою для розгляду клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів (ч. 4 ст. 163 КПК України).
Дослідивши клопотання обвинуваченого, матеріали кримінального провадження, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України).
Частинами 1, 2 ст. 159 КПК України встановлено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали суду. 
Стороною кримінального провадження з боку захисту є, зокрема, обвинувачений та його захисник (п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України при розгляді клопотання сторона кримінального провадження повинна довести, що речі і документи, про тимчасовий доступ до яких вони просять: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Згідно із частиною 6 статті 163 КПК України суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Положеннями частин 1, 2 ст. 132 КПК України, в контексті застосування у цьому кримінальному провадженні, визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали Вищого антикорупційного суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому для оцінки потреб судового розгляду, з точки зору права сторони захисту, суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Також під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5, 6 ст. 132 КПК України).
Частинами 1, 2 ст. 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом; і сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Також, згідно з вимогами частини 2 статті 160 КПК України у клопотанні про тимчасовий доступ серед іншого має бути зазначено значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Документи, доступ до яких просить надати обвинувачений, можуть перебувати у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Зі змісту клопотання вбачається наявність у таких документах таємниці, яка на час розгляду клопотання охороняється законом, а саме інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передання тощо (п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК України).
Отже, кримінальне процесуальне законодавство покладає на сторону, яка звертається з відповідним клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, обов`язок обґрунтувати наявність передбачених законом підстав для надання такого доступу.
При цьому сторона кримінального провадження окрім обставин, визначених ч. 5 ст. 163 КПК України, має довести можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів. 
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 1, 2 ст. 84 КПК України). Докази повинні бути належними та допустимими. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 КПК України). 
Кримінальним процесуальним кодексом України закріплено право сторони захисту отримувати докази. Частина 1 статті 47 КПК України встановлює обов`язок захисника використовувати засоби захисту, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність обвинуваченого. Перелік обставин, що підлягають доказуванню, визначений у ст. 91 КПК України. Зокрема, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;
6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;
7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 370 КПК України суд ухвалює рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. 
Тимчасовий доступ до запитуваних документів, обумовлений тим, що під час ознайомлення обвинуваченим з матеріалами кримінального провадження ним встановлено, що протокол його затримання від 15.07.2024 не відповідає дійсним обставинам справи та свідчить про наявність підстав для перевірки обставин його затримання та перебування 15.07.2024 у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 . Окрім цього, стверджував, що під час його затримання 15.07.2024 співробітниками НАБУ застосовувався до нього психологічний тиск та вчинялися протиправні дії, у тому числі злочини.
У зв`язку з чим виникла необхідність в отриманні тимчасового доступe до інформації, яка міститься у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з метою встановлення місцезнаходження мобільного телефону ОСОБА_6 , яким він користувався, точного часу та місця знаходження обвинуваченого під час телефонних з`єднань 15.07.2024, виявлення контактування між собою, а також з іншими особами за допомогою телефонних дзвінків, та його місця перебування, для підтвердження чи спростування версії сторони захисту стосовно обставин, викладених у протоколі затримання щодо його фальсифікацї.
Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_6 стверджував, що інформація, до якої він просить отримати тимчасовий доступ, надасть змогу спростувати відомості, зафіксовані у протоколі затримання від 15.07.2024, зокрема час затримання ОСОБА_6 . 
В ході дослідження вказаного протоколу затримання ОСОБА_6 дійсно звертав увагу на те, що у ньому відображено зауваження, які стосуються часу його затримання, яке мало місце о 08:00 годині 15.07.2024, тоді коли у протоколі такий час зазначено 13 год. 22хв., що не відповідає дійсності. 
Разом з тим, суд звертає увагу, що протокол затримання не є доказом у кримінальному провадженні у розмінні ст. 84 КПК України, а час затримання не є обставинами, які підлягають доказуванню в розумінні ст. 91 КПК України. 
З огляду на вказане, колегія суддів прийшла до переконання, що стороною захисту не доведено можливість використання як доказів відомостей, що містяться в документах, отриманих в результаті тимчасового доступу, а також що вони самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у цьому кримінальному провадженні.
Також обвинуваченим не наведено причин, через які доступ не був здійснений під час досудового розслідування.
Колегія суддів звертає увагу, що обов`язок доказування належності та допустимості доказів відповідно до ч. 2 ст. 92 КПК України покладається на сторону, що їх подає. Тобто, саме на сторону обвинувачення покладено тягар доказування допустимості доказів, які покладені в основу обвинувачення та допустимість яких ставиться стороною захисту під сумнів. 
Щодо тверджень обвинуваченого ОСОБА_6 про наявність злочинних дій з боку працівників ІНФОРМАЦІЯ_4 , то слід зазначити, що такі дії мають бути предметом доказування, а відповідні докази - предметом оцінки у кримінальному провадженні, яке може бути зареєстроване за відповідною заявою потерпілої особи в порядку, передбаченому ст. 214 КПК України, та не узгоджуються із межами судового розгляду даного кримінального провадження. Судом спрямовано відповідну заяву обвинуваченого про злочини проти нього, подану до матеріалів даного кримінального провадження, до правоохоронних органів з метою оцінки наявності підстав для реєстрації кримінального провадження в порядку ст. 214 КПК України, та початку досудового розслідування з метою збору відповідних доказів. Разом з тим, як повідомив у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , у такому внесенні йому відмовлено. Відтак суд розцінює вказане клопотання як спосіб отримання доказів, які не мають відношення до предмету доказування, а вказані обвинуваченим підстави для його задоволення як такі, які не узгоджуються із положеннями кримінального процесуального закону.
Отже, наведені у ході розгляду клопотання доводи обвинуваченого не дозволяють суду дійти висновку про наявність умови, передбаченої п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК України, тобто сторона захисту в судовому засіданні не обґрунтувала наявність підстав вважати, що документи, до яких обвинувачений просить надати тимчасовий доступ, є доказами, і що вони самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а відтак суд не аналізує доведеність обставин, передбачених частиною 6 статті 163 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню. 
Керуючись ст. 131, 132, 159-164, 333, 369, 372, 376 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 (№200/26-Вх. від 05.01.2026) про тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю і перебувають у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », поданих у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52024000000000337 від 04.07.2024, відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України.
Головуюча суддя   ОСОБА_1 

Судді    ОСОБА_2 

ОСОБА_3