ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2025 року 
м. Київ
справа № 638/4950/23
провадження № 51-2085 км 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючої                                                  ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 , 
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
представника потерпілого                      ОСОБА_6  (у режимі відеоконференції),
захисника                                                   ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
засудженого                                               ОСОБА_8  (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 червня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 04 березня 2025 року щодо
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рязань російська федерація,  громадянина України, 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 червня 2024 року ОСОБА_8 було засуджено за ч. 4 ст.189 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна на праві власності.
2. Вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат та інших заходів кримінального провадження.
3. Харківський апеляційний суд ухвалою від 04 березня 2025 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 у частині призначеного покарання змінив, а саме пом`якшив призначене ОСОБА_8 покарання до 7 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. В решті вирок суду першої інстанції залишив без змін.
4. За обставин, детально викладених у вироку, 26 листопада 2010 року було зареєстровано товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Бархан» (далі - ТОВ «НВФ «Бархан»), учасником якого був ОСОБА_9 із часткою статутного капіталу - 100 відсотків. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 29 липня 2021 року учасниками ТОВ «НВФ «Бархан» зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а керівником - ОСОБА_9 .
5. Надалі, точний час в ході судового розгляду не встановлено, але не пізніше 02 грудня 2021 року, ОСОБА_8 стало відомо, що Харківським районним судом Харківської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 42020000000000352, зокрема і за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК.
6. Після чого, у невстановлений в ході судового розгляду час та місці, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на конкретну злочинну мету -отримання доходу шляхом вимагання чужого майна - грошових коштів ОСОБА_9 із погрозою застосування насильства щодо останнього, а також обмеження його прав та законних інтересів.
7. Так, 02 грудня 2021 року близько 13:15 години ОСОБА_8 , рухаючись на автомобілі «Хюндай Туксон» по площі Свободи в м. Харкові помітив належний ОСОБА_9 автомобіль «Ауді» білого кольору, який був припаркований біля Харківського обласного Палацу дитячої та юнацької творчості за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 37. Після чого, одразу ж, реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, ОСОБА_8 зупинив автомобіль, яким він керував, поруч з автомобілем ОСОБА_9 таким чином, що унеможливлювало відкриття останнім водійських дверей свого автомобіля.
8. Надалі, у цей же день близько 13:30 годині, помітивши ОСОБА_9 , який підійшов до свого автомобіля та сів на його переднє пасажирське сидіння, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, сів на заднє пасажирське сидіння, після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вимогу передачі чужого майна під погрозою застосування фізичного насильства над потерпілим ОСОБА_9 , а також обмеження його законних прав та інтересів, діючи умисно з корисливих мотивів, у рішучій усній формі пред`явив ОСОБА_9 вимогу щодо передачі йому грошових коштів в сумі 250 000 дол. США, при цьому погрожуючи вжити заходів, щоб за результатами розгляду Харківським районним судом Харківської області кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 останньому було призначено покарання у виді позбавлення волі.
9. Одночасно, ОСОБА_8 зазначив ОСОБА_9 про те, що у разі його засудження до позбавлення волі, останній на волі більше може не з`явитися, і що в останнього є один тиждень на передачу вказаної суми грошових коштів, після чого  вийшов із автомобіля і поїхав у невідомому напрямку.
10. В подальшому, 10 грудня 2021 року близько 13:15 години ОСОБА_8 , під`їхав на своєму автомобілі до ЦНАП Шевченківського району м. Харкова, за адресою: м. Харків, проспект Науки, 17А, де, помітивши належний ОСОБА_9 автомобіль «Ауді», став очікувати на останнього. Надалі, близько о 13:35 годині, помітивши ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, підійшов до останнього та розпочав розмову, в ході якої висловив обурення, що ОСОБА_9 не передав йому обумовлену ним суму грошових коштів.
11. Одразу ж після цього, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вимогу передачі чужого майна під погрозою застосування фізичного насильства над потерпілим ОСОБА_9 , а також обмеження його законних прав та інтересів, діючи умисно, з корисливих мотивів, у рішучій усній формі знову пред`явив ОСОБА_9 вимогу щодо передачі йому грошових коштів в сумі 250 000 дол. США, при цьому погрожуючи вжити заходів, щоб за результатами розгляду Харківським районним судом Харківської області кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 останньому було призначено покарання у виді позбавлення волі.
12. Одночасно, з метою створення у очах ОСОБА_9 уявлення про серйозність погроз, ОСОБА_8 повідомив йому про те, що за останнім слідкують та він все про нього знає, при цьому зазначивши, що в тому разі, якщо в подальшому ОСОБА_9 не буде підіймати слухавку під час дзвінків ОСОБА_8 то він для початку пошкодить усі колеса автомобіля ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_8 , зазначивши ОСОБА_9 про необхідність передачі йому всієї суми грошових, а саме 250 000 дол. США та повідомивши, що зустрічається з ОСОБА_9 востаннє, залишив місце зустрічі.
13. В подальшому, 13 січня 2022 року близько 13:30 годині ОСОБА_8 , рухаючись на своєму автомобілі по площі Свободи в м. Харкові помітив належний ОСОБА_9 автомобіль, який був припаркований біля Харківського обласного Палацу дитячої та юнацької творчості за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 37. Після чого, одразу ж, продовжуючи реалізацію вищевказаного злочинного умислу, ОСОБА_8 зупинив автомобіль, яким він керував поруч з автомобілем ОСОБА_9 таким чином, що унеможливлювало відкриття останнім водійських дверей свого автомобіля «Ауді».
14. Надалі, близько о 14:20 годині, помітивши ОСОБА_9 , який підійшов до свого автомобіля, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, підійшов до останнього та розпочав розмову, в ході якої в грубій формі висловив обурення, що ОСОБА_9 не передав йому обумовлену суму грошових коштів та одразу ж після цього, у грубій усній формі знову пред`явив ОСОБА_9 вимогу щодо передачі йому грошових коштів в сумі 250 000 дол. США, при цьому погрожуючи вжити заходів, щоб за результатами розгляду Харківським районним судом Харківської області кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 йому було призначено покарання у виді позбавлення волі, а також, погрожуючи застосувати фізичне насильство щодо ОСОБА_9 та імітуючи спроби завдання останньому такого насильства, шляхом замахування руками в його сторону.
15. У свою чергу, ОСОБА_9 зазначив ОСОБА_8 про те, що він немає такої суми грошових коштів, на що ОСОБА_8 повідомив, що його це не хвилює та порадив взяти грошові кошти в учасника ТОВ «НВФ «Бархан» ОСОБА_10 , а також в рішучій усній формі зазначив, що ОСОБА_9 має передати йому грошові кошти в сумі 250 000 дол. США до кінця січня 2022 року, при цьому погрожуючи вжити заходів, щоб уже 04 лютого 2022 року під час судового засідання у Харківському районному суді Харківської області по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_9 , останнього було взято під варту.
16. Надалі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 15 січня 2022 року близько 16:00 годині ОСОБА_8 , попередньо домовившись про зустріч із ОСОБА_10 , зустрівся з останнім в приміщенні банного комплексу «БАРС» за адресою: м. Харків, вул. Семена Кузнеця, 62а, де в ході розмови повідомив останньому суть своїх вимог до ОСОБА_9 , а також зазначив, що бажає щоб ОСОБА_9 частину обумовленої ним суми грошових коштів, а саме 150 000 дол. США передав йому уже 17 січня 2022 року близько о 13:00 годині в ресторані «Аргентина Гриль», за адресою: м. Харків, проспект Науки, 20, а також забажав, щоб ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_9 суть вказаної вимоги ОСОБА_8 .
17. 17 січня 2022 року близько 13:55 годині, перебуваючи в ресторані «Аргентина Гриль», за адресою: м. Харків, проспект Науки, 20, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вимогу передачі чужого майна під погрозою застосування фізичного насильства над потерпілим ОСОБА_9 , а також обмеження його законних прав та інтересів, діючи умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_9 частину обумовлених грошових коштів, а саме 50 000 дол. США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 17 січня 2022 року становило 1 405 500 гривень та несправжні імітаційні засоби, що імітують грошові кошти у розмірі 100 000 дол. США, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду в особливо великих розмірах.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
18. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
19. На обґрунтування своїх доводів захисник вказує на невірну кваліфікацію кримінального правопорушення, оскільки на його думку, на момент внесення відомостей до ЄРДР була відсутня будь-яка шкода, завдана діями засудженого, відомості мали б бути внесені до ЄРДР за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 189 КК. Вказує, що після внесення відомостей до ЄРДР всі подальші процесуальні дії сторони обвинувачення мали ознаки провокації злочину стосовно кваліфікуючої ознаки ст. 189 КК та були спрямовані на створення доказової бази більш тяжкого обвинувачення;
20. Також захисник зазначає, що:
- в матеріалах кримінального провадження відсутні ухвали слідчого судді на проведення НСРД, що позбавило сторону захисту з`ясувати на який різновид НСРД та у якому провадженні було надано дозвіл, а тому, на думку захисника, всі наявні протоколи про проведення НСРД не відповідають вимогам КПК та є незаконними,  зазначає, що у даному випадку має місце порушення прав ОСОБА_8 , зокрема ст. 258 КПК, згідно якої ніхто не може зазнавати втручання у приватне спілкування без ухвали слідчого судді;
- органом досудового розслідування незаконно залучено до проведення НСРД потерпілого, який не має доступу до державної таємниці, а також понятих, які не допитувались судом на предмет наявності такого доступу, що свідчить про невідповідність протоколу огляду, копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів від 17 січня 2022 року ст. 517 КПК;
- у матеріалах провадження відсутній протокол допиту потерпілого про походження наданих ним грошових коштів;
- за наявності клопотання сторони захисту, суд не допитав свідка ОСОБА_12 .
21. Окрім того, за замістом касаційної скарги захисник також вказує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
22. Також на адресу Суду від прокурора надійшли заперечення на касаційну скаргу захисника, у яких він, наводячи відповідні аргументи, просить касаційну скаргу сторони захисту залишити без задоволення.
Позиції учасників судового провадження
23. У судовому засіданні захисник та засуджений підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор та представник потерпілого просили залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без зміни.
Мотиви суду 
24. Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
25. Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
26. Отже, суд касаційної інстанції не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість зазначені обставини були предметом перевірки у судах першої та апеляційної інстанцій.
27. Відповідно до положень ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
28. Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
29. Як убачається з матеріалів провадження, висновок місцевого суду, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК, було зроблено з додержанням ст. 23 КПК на підставі з`ясування всіх обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 зазначеного Кодексу.
30. Такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань допитаних у судовому засіданні потерпілого та свідка, а також фактичних даних, які містяться, зокрема у протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (далі - НСРД) - аудіоконтроль особи від 24 грудня 2021 року за участі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , щодо розмови про кошти, які вимагав ОСОБА_8 від ОСОБА_9 та аудіозаписі розмови; протоколі про результати проведення НСРД - аудіоконтроль особи від 17 січня 2022 року за участі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо розмови про кошти, які вимагав ОСОБА_8 від потерпілого та аудіозаписах вказаної розмови; протоколі огляду та ідентифікації імітаційного засобу від 17 січня 2022 року, а також заяві ОСОБА_9 про добровільність надання ним грошових коштів у сумі 50 000 дол. США для проведення заходу в порядку, передбаченому ст. 271 КПК; протоколі огляду, копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів-грошових купюр та імітаційних засобів від 17 січня 2022 року, відповідно до якого грошові купюри-долари США номіналом по 100 доларів США в кількості 500 купюр та імітаційні гроші оглянуті та запаковані в чорний полімерний пакет; протоколі про результати проведення НСРД - аудіо-, відеоконтроль особи від 26 січня 2022 року щодо подій 10 грудня 2021 року, 13 січня та 17 січня 2022 року, зокрема візуального спостереження за спілкуванням ОСОБА_8 з ОСОБА_9 ; протоколі про хід і результати НСРД - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 18 січня 2022 року; протоколі затримання ОСОБА_8 від 17 січня 2022 року; протоколі огляду місця події від 17 січня 2022 року та відеозапису до нього, в якому зазначено всі купюри доларів США, які були вилучені під час затримання ОСОБА_8 ; протоколі про результати проведення НСРД - аудіо-, відеоконтроль особи від 18 січня 2022 року та відеозапису до нього щодо подій, які мали місце 17 січня 2022 року та відбувалися в ресторані «Аргентина гриль»; висновоку експерта від 22 лютого 2022 року № СЕ-19/121-22/3436-ВЗ, за висновками якого ОСОБА_8 приймав участь у розмовах, які містяться на електронних носіях, наданих на дослідження, встановити чи приймав участь ОСОБА_8 у іншій наданій на дослідження розмові неможливо у зв`язку з непридатністю мовленевого матеріалу для ідентифікації досліджень, разом з тим, в досліджених фонограмах ознак монтажу не виявлено; а також інших письмових доказах, зміст яких детально відображено у вироку.
31. Виконуючи законодавчі положення, суд першої інстанції також допитав ОСОБА_8 і з`ясував його позицію щодо пред`явленого обвинувачення, відповідно до якої останній, свою вину не визнав та виклав свою версію подій, що відбулись. Однак, місцевий суд критично поставився до показань ОСОБА_8 , навівши мотиви свого рішення із детальним посиланням на інші наявні у матеріалах провадження та безпосередньо досліджені ним докази.
32. Зокрема, суд зазначив, що показання потерпілого ОСОБА_9 і свідка ОСОБА_10 щодо вимоги передати обвинуваченому грошові кошти в сумі 250 000 доларів США, а головне висловлені погрози потерпілому фізичною розправою щодо нього та членів його родини, та завданням шкоди майну, які зафіксовані в матеріалах НСРД, виключають будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене і обвинувачений ОСОБА_8 є винним у його вчиненні.
33. Таким чином, безпосередньо дослідивши докази, надавши кожному з них належну оцінку з точки зору належності, достовірності та допустимості, а всім доказам у сукупності, з точки зору їх достатності для прийняття рішення, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та правильно кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 189 КК. 
34. Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК.
35. Суд апеляційної інстанції в межах, установлених ст. 404 КПК, й у порядку, визначеному ст. 405 КПК, переглянув кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок місцевого суду, належним чином перевірив викладені у ній доводи, аналогічні доводам у його касаційній скарзі, та визнав їх необґрунтованими, навівши належні й докладні мотиви прийнятого рішення.
36. Суд апеляційної інстанції перевірив та обґрунтовано спростував доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо неправильної валіфікації дій засудженого, необхідності їх перекваліфікації з ч. 4 на ч. 1 ст. 189 КК, наявності провокації з боку органу досудового розслідування саме на ч. 4 цієї статті. Зокрема, суд зазначив, що висновки місцевого суду ґрунтуються на показаннях самого обвинуваченого, який по суті, не заперечував того факту, що він дійсно, при зустрічі з ОСОБА_9 повідомив, що він та ОСОБА_10 йому винні 300 000 доларів США. У подальшому ОСОБА_8 ще зустрічався з ОСОБА_9 і в експресивній формі пропонував віддати йому кошти, стверджував, що йому було все одно хто віддасть, допускав розмови на підвищених тонах. Також обвинувачений повідомив, що під час спілкування, ОСОБА_9 звертався до нього та просив, щоб той припинив тиснути на нього та його близьких. В день, коли ОСОБА_8 прийшов на зустріч в кафе, йому стало зрозуміло, що ОСОБА_9 приніс чорний пакунок, у якому були грошові кошти. Взявши пакунок ОСОБА_8 направився з ним до виходу, розуміючи при цьому, що заволодів грошовими коштами, проте перед виходом був зупинений працівниками поліції і у нього було вилучено пакунок з грошима. Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у даному випадку мала місце протиправна, незаконна діяльність самого обвинуваченого ОСОБА_8 , який усвідомлював свої дії, мав можливість відмовитися від них, але все ж отримав грошові кошти, попередньо здійснюючи погрози щодо потерпілого, які останній сприймав реально.
37. Щодо наявності провокації, то як правильно зазначав суд апеляційної інстанції, у правоохоронних органів були вагомі підстави підозрювати ОСОБА_8 у здійсненні незаконного вимагання грошових коштів, оскільки 02 грудня 2021 року на адресу начальника УСР в Харківській області ДСР НП України надійшла заява-повідомлення від ОСОБА_9 про вжиття заходів відносно ОСОБА_8 , який вимагає у нього грошові кошти у сумі 250 000 доларів США, погрожуючи обмежити законні права ОСОБА_9 , а тому правоохоронні органи зобов`язані були перевірити повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та виявили вже існуючий злочинний намір, надавши можливість обвинуваченому ОСОБА_8 реалізувати його шляхом отримання грошових коштів від потерпілого, який дав добровільну згоду правоохоронним органам на таємне, конфіденційне співробітництво. Тобто перед проведенням контролю за вчиненням злочину працівники правоохоронного органу володіли достатнім обсягом інформації про причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Колегія суддів зауважує, що для кваліфікації дій засудженого за ч. 4 ст. ст. 189 КК має значення спрямованість його умислу, з огляду на що, доводи сторони захисту про штучне створення органом досудового розслідування умов для такої кваліфікації, шляхом залучення добровільно наданих потерпілим грошових коштів, є неспроможними.
38. У частині доводів захисника щодо походження наданих потерпілим ОСОБА_9 грошових коштів правоохоронним органам для проведення НСРД в порядку ст. 271 КПК, колегія суддів зазначає, що хоча в матеріалах провадження й відсутній протокол допиту потерпілого про походження наданих ним грошових коштів, суд, на виконання вимог ст. 23 КПК безпосередньо, з дотриманням положень ст. 352, 353 КПК, допитав потерпілого та з`ясував, що 50 000 дол. США потерпілий отримав в займ від ОСОБА_13 .  
39. Суд апеляційної інстанції також перевірив доводи захисника про невідповідність протоколів НСРД вимогам процесуального закону, через відсутність в матеріалах провадження ухвал слідчого судді, та звернув увагу сторони захисту на те, що у протоколах за результатами проведення НСРД зазначені номер, дата ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду, зокрема, у протоколі про результати проведення НСРД - аудіоконтроль особи від 24 грудня 2021 року зазначено, що вказана дія проведена на виконання доручення заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова на підставі ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду ОСОБА_14 № 12618 від 09 грудня 2021 року. Також, на підставі вказаної ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду було проведено НСРД - аудіо, відеоконтроль особи щодо ОСОБА_8 , про що зазначено у протоколі про результати проведення НСРД - аудіо-, відеоконтроль особи від 17 січня 2022 року. 
40. Під час апеляційного розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , суддею ОСОБА_14 , на підставі ч. 1 ст. 76 КПК було заявлено самовідвід, який ухвалою цього суду від 03 березня 2025 року було задоволено, у зв`язку з тим, що він брав участь у цьому кримінальному провадженні під час досудового розслідування, а саме надавав дозвіл на проведення НСРД щодо засудженого.
41. Колегія суддів зауважує, що у цьому кримінальному провадженні стороні захисту на етапі відкриття матеріалів у порядку визначеному ст. 290 КПК було достеменно відомо про відсутність у матеріалах провадження ухвал слідчого судді про надання дозволу на проведення НСРД, однак вона не порушувала питання про надання їх для ознайомлення, як і не порушувала питання про надання будь-яких інших документів, які на думку сторони захисту спростовували б законність проведення таких процесуальних дій у кримінальному провадженні. Сторона захисту не була позбавлена права заявляти клопотання в порядку ст. 220 КПК, натомість як убачається із протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, будь-яких зауважень, клопотань та доповнень від сторони захисту не надходило. 
42. Разом із тим, під час касаційного розгляду стороною обвинувачення надано копію довідки за підписом головного спеціаліста з питань захисту державних таємниць окружної прокуратури, наданої на запит прокурора від 24 травня 2023 року, за змістом якої у зв`язку з початком широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України та виникненням реальної загрози захоплення матеріальних носіїв секретної інформації, матеріали щодо проведення заходів НСРД було знищено. Також надано копію листа Харківського апеляційного суду, в якому, у відповідь на запит слідчого від 18 травня 2023 року, зазначено, що дійсно у вказаному кримінальному провадження слідчим суддею Харківського апеляційного суду були постановлені ухвали про надання дозволу на проведення НСРД №№ 12618т, 12619т, 12620т, 12621т, 12622т від 09 грудня 2021 року. Разом з тим, у зв`язку із введенням в України воєнного стану, номенклатурні справи з матеріалами щодо організації та проведення негласних слідчих (розшукових) дій за 2020-2021 роки були знищені, про що складено відповідний Акт про знищення № 88дск/2 від 24 лютого 2022 року. Із наведеного вбачається, що сторона обвинувачення перед направленням обвинувального акта до суду вживала заходів, спрямованих на розсекречення відповідних ухвал слідчого судді, однак вони були знищені. Під час касаційного розгляду сторона захисту підтвердила, що не зверталась із клопотаннями про відкриття відповідних ухвал слідчого судді ані під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду, наголошуючи лише на їх відсутності в матеріалах провадження, відповідно вказані листи були надані лише на стадії касаційного розгляду, що узгоджується зі сталою практикою Суду. 
43. Доводи захисника про те, що особи, залучені до участі в слідчих діях (потерпілий та поняті), повинні були мати допуск до державної таємниці під час складання протоколу огляду, копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів від 17 січня 2022 року, що свідчить про невідповідність цього протоколу ст. 517 КПК, є безпідставними й суперечать практиці Верховного Суду, зокрема постановам від 26 жовтня 2022 року (справа №202/5035/20), від 06 травня 2025 року (справа № 185/3086/16) у яких зазначено, що чинне кримінальне процесуальне законодавство не вимагає наявності доступу до державної таємниці осіб, які залучаються до виконання завдань оперативно-розшукової діяльності. На таких осіб покладається тільки обов`язок зберігати таємницю, що стала їм відома у зв`язку з виконанням цих завдань.
44. При цьому, варто зазначити, що статтею 517 КПК передбачено дотримання режиму секретності лише щодо відомостей, які становлять державну таємницю. Водночас пункт 5.1 Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні містить вичерпний перелік документів, які підлягають засекречуванню під час проведення НСРД. Вимога щодо засекречення протоколу огляду та ідентифікації вручення заздалегідь ідентифікованих засобів відсутня. Як убачається з матеріалів провадження, протокол огляду, копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових купюр та імітаційних засобів від 17 січня 2022 року не містить грифу секретності. З огляду на викладене, безпідставними є й доводи сторони захисту у частині недопиту судом понятих на предмет наявності у них доступу до державної таємниці.
45. Посилання захисника про те, що за наявності клопотання сторони захисту суд не допитав свідка ОСОБА_12 є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження, а саме ухвалою місцевого суду від 06 червня 2024 року зі змісту якої вбачається, що суд розглянув відповідне клопотання сторони захисту, проте залишив його без задоволення, навівши належні й докладні мотиви прийнятого рішення, що узгоджується з вимогами процесуального закону.
46. За змістом статей 7, 404, 419 КПК у їх взаємозв`язку вбачається, що суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, зобов`язаний перевірити всі викладені у ній доводи, а також аргументи, наведені сторонами під час апеляційного провадження, у своїй ухвалі дати на них вичерпну відповідь та зазначити підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
47. Апеляційний суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 , дотримався зазначених норм кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає положенням ст. 419 КПК.
48. Інші доводи касаційної скарги захисника висновків судів також не спростовують та фактично зводяться до переоцінки доказів і встановлених у справі фактичних обставин, що в силу вимог ст. 433 КПК не може бути предметом оцінки суду касаційної інстанції.
49. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування судових рішень чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, про що йдеться в касаційній скарзі захисника, Верховний Суд не встановив.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив:
Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 червня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 04 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                      ОСОБА_3