ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/3734/23	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Філінюка І.Г.
суддів Аленіна О.Ю., Богатиря К.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву AM Trading besloten vennootschap 
про компенсацію витрат на правничу допомогу
за результатом розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСВ Логістика» (вх.н. 2978/25)
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.06.2025 
по справі №916/3734/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСВ Логістика»
до відповідача: AM Trading besloten vennootschap
про стягнення заборгованості у розмірі 13 467 921,80 грн
та за зустрічним позовом:Trading besloten vennootschap
до відповідача за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСВ Логістика»
про стягнення у розмірі 2 189,28 дол. США

суддя суду першої інстанції – Петренко Н.Д. 
місце винесення ухвали: м. Одеса, Господарський суд Одеської області, пр.-т Шевченка, 29,
повний текст ухвали складено та підписано: 30 червня 2025. 

В С Т А Н О В И В :

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСВ Логістика» - залишено без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.06.2025 у справі №916/3734/23 – залишено без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «ДСВ Логістика».
22.12.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява AM Trading besloten vennootschap про компенсацію витрат на правничу допомогу. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 визначено розгляд заяви AM Trading besloten vennootschap  про компенсацію витрат на правничу допомогу у справі №916/3734/23 здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ДСВ Логістика» строк для подання відзиву на заяву AM Trading besloten vennootschap від 22.12.2025 про компенсацію витрат на правничу допомогу у справі №916/3734/23 до 05.01.2026.
06.01.2026 (05.01.2026 сформовано в системі «Електронний суд») до суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСВ Логістика» про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. 
12.01.2026 до суду від AM Trading besloten vennootschap надійшли письмові пояснення. 
Розглянувши заяву AM Trading besloten vennootschap про стягнення судових витрат, колегія суддів вважає, що вказана заяви підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
За змістом статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
У відзиві на апеляційну скаргу від 15.08.2025 AM Trading навело попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та зазначило, що розрахунок судових витрат, які AM Trading очікує понести у зв`язку із розглядом скарги на оскаржувану ухвалу в апеляційній інстанції, становить 2 000 євро.
AM Trading besloten vennootschap у заяві просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСВ ЛОГІСТИКА» на користь AM Trading BV витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 євро.
Заява обґрунтована нормами статей 124, 126, 129 ГПК України та Договором про надання правової допомоги від 24.06.2024 № 01K20240624, укладеного між AM Trading та АО «Міжнародна юридична колегія». 
На виконання п. D вказаного Договору сторони уклали Додаткову угоду № 4 від 13.08.2025 щодо представництва інтересів AM Trading у Південно-західному апеляційному господарському суді за скаргою на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.06.2025 року у справі №916/3734/23.
Згідно з Додатковою угодою № 4 Сторони дійшли згоди, що за надання послуг з представництва інтересів AM Trading по даній справі, AM Trading зобов`язується сплатити Повіреному гонорар у розмірі 1 500,00 євро, а також гонорар успіху у розмірі 500 євро. 
Також Сторони погодили, що зазначений вище розмір гонорару Повіреного може бути збільшений за домовленістю Сторін. 
Відповідно до Додаткової угоди № 4 до Договору, рахунок Повіреного на суму гонорару підлягає сплаті протягом 10 (десяти) банківських днів з дня набрання законної сили рішення суду. 22.12.2025 Повіреним було виставлено рахунок на суму гонорару, визначену Додатковою угодою № 4 до Договору (копія додається)
До даної заяви долучено звіт про надану професійну правничу допомогу у справі № 916/3734/23 (за апеляційною ТОВ «ДСВ Логістика» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.06.2025 про залишення позову без розгляду) від 18.12.2025, який містить детальний опис послуг разом із витраченим на їх надання часом, що були надані представником AM Trading, адвокатом АО «Міжнародна юридична колегія» Бондаренко Катериною Василівною в рамках виконання умов Договору та Додатку № 4 до нього.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається відповідно до таких етапів: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Окрім наведеного, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Водночас, при визначенні суми відшкодування Суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, про що йдеться у додатковій ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20.
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Колегією суддів встановлено, що відповідно до Додаткової угоди № 4 сторони погодили плату за надану правову допомогу (гонорар) у фіксованому розмірі у сумі 1 500 євро, а також 500 євро гонорар успіху, що підтверджується виставленим 22.12.2025 рахунком на сплату гонорару у сумі, визначеній Додатковою угодою № 4 до Договору - 2000 євро.
З урахуванням правової позиції, викладеної у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19, відповідно до якої відшкодуванню підлягають як ті витрати, які вже були сплачені, так і ті, що мають бути сплачені відповідною стороною згідно з умовами договору, факт надання послуг з представництва інтересів позивача у суді апеляційної інстанції АО «Міжнародна юридична колегія» є підтвердженим.
У додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
За умовами Додаткової угоди № 4 від 13.08.2025 до Договору про надання правової допомоги від 24.06.2024 № 01K20240624 відповідач зобов`язався оплатити послуги АО «Міжнародна юридична колегія» у євро.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що суд має право у своєму судовому рішенні вказувати про стягнення грошової суми в іноземній валюті, у якій і підлягає тоді його виконання (Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц та у справі № 464/3790/16-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц).
У зв`язку з цим, враховуючи договірні умови оплати AM Trading besloten vennootschap (Bouwerij 4, 1185 XX, Amstelveen, Netherlands, KvK: 66946107, EORI: NL856764036, VAT: NL856764036B01) колегія суддів визначає відшкодування витрат на правничу допомогу в євро.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Виходячи з критерію реальності та розумності розміру витрат на правову допомогу, понесених AM Trading besloten vennootschap, колегія суддів дійшов висновку про часткове задоволення заяви.
Колегія суддів при зменшенні витрат на правову допомогу враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).
Матеріали справи та зміст судових рішень попередніх інстанцій свідчать про те, що правова позиція відповідача була сталою, АО «Міжнародна юридична колегія» надавало правову допомогу позивачу в особі адвоката Бондаренко К.В., яка була обізнаний з усіма обставинами цієї справи.
Отже, дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, враховуючи заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСВ Логістика», колегія суддів вважає, що розмір заявлених витрат на правничу (правову) допомогу у сумі 2 000 євро не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неспівмірні із складністю справи і необхідним обсягом правничих послуг, отже їх розмір є необґрунтованими.
За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною п`ятою статті 129 ГПК, враховуючи обсяг виконаних робіт, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, ураховуючи критерій розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність покладення на Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСВ Логістика» судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем у суді апеляційної інстанції, у розмірі 500 (п`ятсот) євро.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд –

П О С Т А Н О В И В:

Заяву AM Trading besloten vennootschap – задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСВ Логістика» на користь AM Trading besloten vennootschap - 500 (п`ятсот) євро витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині заяви - відмовити.
Доручити Господарському суду Одеської області видати наказ на виконання цієї додаткової постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя К.В. Богатир