Дата документу  Справа № 334/959/25 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №334/959/25    Головуючий в 1 інст.Телегуз С.М. 
Провадження №33/807/1018/25     Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року     місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника останнього – адвоката Мартиненка А.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 11 серпня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №224565, складеного 18 січня 2025 року о 23:58 заступником командира взводу 1 роти 1 батальйону 2 УПП в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Отставним В.Г., 18 січня 2025 року о 23:05 в м. Запоріжжя, вул. Михайла Грушевського 35, водій  ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Vectra», р/н НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою «Драгер Алкотест 6810», результат позитивний 0,95 проміле, з результатом згоден, чим порушив п.2.9 а) ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування ТЗ без порушення ПДР України, про повторність попереджений. Відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 1 рік та накласти на нього адміністративне стягнення нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами. 

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він повністю визнає вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні, його дії не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам, буд-якої шкоди його діями також не спричинено.
Звертає увагу на те, що він працює на посаді водія та займається перевезенням благодійної допомоги з різних міст України до м.Запоріжжя з подальшим розвезенням внутрішньо переміщеним особам, що підтверджується відповідним клопотанням ТОВ «Респект 2020».
Звертає увагу на те, що в матеріалах справи є клопотання ГО «ОСВІТНЯ ФУНДАЦІЯ «ПОТЕНЦІАЛ»», відповідно до якого, він, протягом 2023-2024 років, здійснював гуманітарні перевезення для громадської організації на безоплатній основі, перевозив гуманітарні та інші грузи по території України та до прифронтових містах.
На думку апелянта, застосування до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами суттєво вплине на його роботу, пов`язану з перевезенням благодійної допомоги.

Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Мартиненка А.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №224565 від 18 січня 2025 року зазначено, що 18 січня 2025 року о 23:05 годині в м. Запоріжжя, вул. Михайла Грушевського 35, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Vectra», р/н НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alcotest Drager 6810, результат позитивний 0,95 проміле, з результатом згоден, чим порушив п.2.9 а) ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування ТЗ без порушення ПДР України, про повторність попереджений. Відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Також, з матеріалів справи убачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена: відомостями з картки обліку адміністративного правопорушення; з роздруківки технічного засобу Alcotest Drager 6810; з акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапорту поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №2 УПП в Запорізькій області ДПП старшого сержанта поліції Молодцової В.; довідки інспектора відділу адміністративної практики УПП в Запорізькі й області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Боршош Н. про відсутність повторності у ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП; архіву порушень; відеозаписом події.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.
Фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
Переглядаючи оскаржувану постанову суду в межах поданої апеляційної скарги, в якій ідеться про безпідставність накладеного на ОСОБА_1 стягнення, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч.4 ст.30 КУпАП, позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Санкція ч. 1 ст. 130КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, призначаючи адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги клопотання ТОВ «Респект2020» про застосування до ОСОБА_1 стягнення не пов`язаного з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено безальтернативне стягнення для водіїв – як накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, так і позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.
Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу в своїй постанові на практику Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у рішенні Суду в справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року, де Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Діяння, які кваліфікуються за ст.130 КУпАП, є найбільш небезпечними правопорушеннями у сфері безпеки дорожнього руху. 
Законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості накладення на особу, яка вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, іншого стягнення, ніж передбачене санкцією цієї статті, або ж звільнення від стягнення.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 11 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева