Справа № 302/50/26 Провадження № 3/302/31/26	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  19.01.2026 	  селище Міжгір`я Закарпатської області	

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі судді Пухальського С. В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,
за частиною 1 статті 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), 

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2026 року близько 16 год 15 хв прикордонним нарядом «Контрольний пост» у межах контрольованого прикордонного району в н.п. Торунь (територія Міжгірської селищної громади Хустського району Закарпатської області), на напрямку 207 прикордонного знаку, було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який вчинив злісну непокору законним вимогам військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону. Зокрема, на неодноразово повторювані законні вимоги військовослужбовця Державної прикордонної служби України штаб-сержанта ОСОБА_2 пред`явити документи, що посвідчують особу, ОСОБА_1 відкрито відмовився, чим порушив вимоги статті 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 року та пункту 10 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року № 1147.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 185-10 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення SMS-повідомлення на номер мобільного телефону, зазначений у долученій до протоколу заяві, якою також повідомлено про розгляд справи у Міжгірському районному суді Закарпатської області.
За частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерело права.
Як наголосив ЄСПЛ у рішенні «Пономарьов проти України», сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з огляду на її інформованість про судовий розгляд та відсутність відомостей щодо поважності причин неявки.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в статті 251 КУпАП.
Суд, відповідно до положень статті 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.
Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 185-10 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.
Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторюваних законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Відповідно до частини 2 статті 23 Закону України «Про державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 року законні вимоги і розпорядження військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових повноважень залучені до оперативно-службової діяльності, є обов`язковими для виконання громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, посадовими і службовими особами.
Пунктом 10 Положення про прикордонний режим передбачено, що особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.
Відповідно до пункту 11 цього Положення з метою виявлення порушень законодавства з прикордонних питань, виконання завдань, пов`язаних з боротьбою з організованою злочинністю та незаконною міграцією у межах прикордонної смуги і контрольованого прикордонного району, уповноважені особи Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також члени громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону мають право відповідно до Законів України «Про Державну прикордонну службу України» та «Про дорожній рух», у разі потреби зупиняти та оглядати транспортні засоби
Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами у їх взаємозв`язку, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 05.01.2026 року серії ЗхРУ № 339521 (а.с. 3);
- протоколом про адміністративне затримання від 05.01.2026 року (а.с. 4);
- рапортом інспектора прикордонної служби від 06.01.2026 року (а.с. 6);
- витягом з бази даних Державної прикордонної служби України «Оператор ЦСД-М» (військово-обліковий статус особи) згідно з яким ОСОБА_1 перебуває у розшуку (а.с. 7);
- переглянутим відеозаписом, з якого вбачається, що працівник прикордонної служби на блокпосту пропонує ОСОБА_1 , який перебуває в автомобілі, пред`явити документи, що посвідчують особу. На це водій повідомляє, що не заперечує проти пред`явлення документів, однак просить пояснити підстави такої вимоги. Працівник прикордонної служби роз`яснює підстави необхідності надання документів з посиланням на законодавство, однак водій не погоджується та вважає наведені підстави недостатніми. У подальшому працівник прикордонної служби повідомляє, що наслідком ненадання документів буде затримання для встановлення особи. Після цього до автомобіля підходить працівник поліції, який представився та пред`явив службове посвідчення, після чого неодноразово пропонував надати для перевірки документи, що посвідчують особу, а також документи на право керування транспортним засобом і реєстраційні документи на автомобіль, проте водій продовжував ставити питання щодо причини зупинки. Після роз`яснення працівником поліції підстав та причин зупинки водій документи не надав. Лише після повідомлення про складення щодо нього протоколу почав стверджувати, що не заперечував проти надання документів (а.с. 8).
Надані суду докази є належними та допустимими, отримані та оформлені з дотриманням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення. Під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення порядку збирання чи фіксації доказів або ставили під сумнів їх достовірність. Доказів на спростування відомостей, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано. У сукупності зазначені докази підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185-10 КУпАП.
Судом установлено, що подія мала місце в межах контрольованого прикордонного району, а вимога про пред`явлення документів була висунута уповноваженим військовослужбовцем Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків. Така вимога є законною та ґрунтується на положеннях ч. 2 ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», а також пунктами 10 та 11 Положення про прикордонний режим, якими передбачено обов`язок осіб у контрольованому прикордонному районі пред`являти документи на вимогу уповноважених осіб ДПСУ.
Зміст переглянутого у судовому засіданні відеозапису узгоджується з іншими матеріалами справи та підтверджує, що ОСОБА_1 неодноразово висувалися законні вимоги пред`явити документи, що посвідчують особу. При цьому ОСОБА_1 , усвідомлюючи зміст вимоги та її правові підстави, фактично не виконав таку вимогу та документів не пред`явив, попри неодноразове повторення вимог, чим проявив злісну непокору законним вимогам військовослужбовця ДПСУ.
Щодо письмових пояснень ОСОБА_1 , зазначених ним у протоколі, про те, що він нібито не відмовлявся від пред`явлення документів, суд зазначає, що такі твердження спростовуються змістом переглянутого відеозапису. Посилання ОСОБА_1 на те, що він «не відмовлявся» від пред`явлення документів, суд оцінює критично, оскільки фактична поведінка особи полягала у тривалому та послідовному невиконанні законної вимоги уповноваженої службової особи під приводом з`ясування підстав перевірки. Водночас закон не пов`язує обов`язок пред`явити документи у контрольованому прикордонному районі з попереднім «переконанням» особи у достатності підстав; натомість встановлює прямий обов`язок виконати законну вимогу уповноваженої особи ДПСУ.
Наведені ОСОБА_1 пояснення не спростовують установлених судом фактичних обставин та не впливають на висновок суду щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення. Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185-10 КУпАП, є доведеною.
Вчинення правопорушення за частиною 1 статті 185-10 КУпАП тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти відсотків заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
 
Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність притягуваного не встановлено.
 
Враховуючи обставини справи, особу притягуваного, з урахуванням відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, з метою виховання особи, а також запобігання вчинення нових порушень, суд вважає необхідним притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 185-10 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню в межах санкції вказаної статті.
 
Керуючись частиною 1 статті 185-10, статтею 283, пунктом 1 частини 1 статті 284 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті185-10 КУпАП та на нього накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 гривень (одна тисяча двадцять гривень).
В разі несплати штрафу добровільно в строк протягом 15 днів з дня вручення ОСОБА_1 копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу в сумі 2040,00 гривень (дві тисячі сорок гривень).
Банківські реквізити для сплати штрафу: отримувач – ГУК у Закарпатській області/Міжгірська ТГ/21081100, Код ЄДРПОУ – 37975895, Рахунок – UA208999980313020106000007423, Банк отримувач – Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету – 21081100.
Стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
 
Банківські реквізити для сплати судового збору: Отримувач – ГУК у м. Київ/22030106, Код ЄДРПОУ – 37993783, Рахунок – UA908999980313111256000026001, Банк отримувач – Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету – 22030106.
Постанову може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови, - без змін, чи зміні постанови.

Суддя         Пухальський С. В.