Справа № 128/4590/25 
Провадження № 33/801/51/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач: Сопрун В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 січня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В., 
за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 та його адвоката Мельника Ю.М.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП, за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 – адвоката Мельника Юрія Миколайовича на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 09 грудня 2025 року,

в с т а н о в и в:

02 листопада 2025 року об 11:33 год у с. Сосонка по вул. Дачній, Вінницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz C 180», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest Drager 6820, результат позитивний - 0,43 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 09 грудня 2025 рокувизнано винним  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн на користь держави.
Не погодившись з постановою суду, представник  ОСОБА_1 – адвокат Мельник Ю.М. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, також є невідповідність висновків викладених у постанові суду обставинам справи та неправильно застосовано норми матеріального права. Просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити. 
Заслухавши ОСОБА_1 та його адвоката Мельник Ю.М., дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно диспозиції ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, яка керує транспортним засобом.
Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.9 а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновки суду першої інстанції про наявність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є правильними і узгоджуються з наявними та дослідженими судом доказами, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 501123 від 02 листопада 2025 року, згідно з якого 02 листопада 2025 року об 11:33 год у с. Сосонка по вул. Дачній, Вінницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz C 180», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest Drager 6820, результат позитивний - 0,43 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з якого, у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Огляд проведено за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, результат позитивний – 0,43 проміле;
- направленням ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу;
- результатом огляду 0,43 проміле.
Також, вказані обставини підтверджуються відеозаписом з місця події, відеофіксація велась на нагрудні бодікамери працівників поліції.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції є об`єктивним доказом, тобто таким, який в процесі доказування не встановлюється від людей і не залежить від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин. 
Статтею 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Надані відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зокрема, зафіксовано, момент зупинення транспортного засобу під керуванням водія  ОСОБА_1 .Працівники поліції повідомили водію, що його автомобіль перебуває у розшуку. Після цього працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, оскільки не хотів залишати в автомобілі свою дружину. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 погодився. 
З відеозапису також установлено, що працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 правила користування приладом «Драгер» та продемонстровано, що мундштук герметично запакований, після чого прилад «Драгер» працівником поліції підготовлено до використання. Після проведення огляду працівники поліції оголосили результат приладу «Драгер», а саме 0,43 проміле. ОСОБА_1 заперечень не висловлював та не наполягав на проведенні огляду у закладі охорони здоров`я.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що результат тесту ОСОБА_1 , а саме 0,43 проміле, перевищує гранично допустиму норму (0,2% проміле) та беззаперечно вказує на перебування особи в стані алкогольного сп`яніння.
Ставити під сумнів дані докази у суду немає підстав, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону.
Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) скаржник не надав.
Отже вище перелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності апеляційний суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч.2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам. 
Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.
Апеляційний суд звертає увагу, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Таким чином, викладені доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не є такими, що свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а є намаганням уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. 
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено. 
Крім того, під час перевірки законності постанови суду першої інстанції в порядку апеляційної процедури були досліджені всі матеріали справи, вивчені та перевірені усі заперечення апелянта стосовно обставин події адміністративного правопорушення. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним судом не встановлено.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.130, ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 – адвоката Мельника Юрія Миколайовича залишити без задоволення.
Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 09 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Вінницького
апеляційного суду        В. В. Сопрун