ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/589/23	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Ярош А.І.,
суддів: Діброви Г.І., Савицького Я.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної установи “Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів “Укрспортзабезпечення”
на рішення Господарського суду Одеської області від 05.09.2025 року, суддя в І інстанції Бездоля Ю.С., повний текст якого складено 15.09.2025, в м. Одесі
у справі №916/589/23
за позовом: Державної установи “Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів “Укрспортзабезпечення” 
до відповідача:Фізичної особи-підприємця Скворцова Дмитра Олександровича 
про стягнення 175 131 грн

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року Державна установа “Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів “Укрспортзабезпечення” звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Скворцова Дмитра Олександровича про стягнення 175 131 грн, з яких: 40 931 грн пені та 134 200 грн штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору №214/1731 від 19.11.2021 про закупівлю товарів, оскільки відповідачем не поставлено у строк, визначений договором, товар.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.06.2023 у справі №916/589/23, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023, позовні вимоги Державної установи “Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів “Укрспортзабезпечення” задоволено частково; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Скворцова Дмитра Олександровича на користь Державної установи “Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів “Укрспортзабезпечення” 5000 грн штрафних санкцій та 2684 грн. судового збору; в решті позову відмовлено.
Рішення про часткове задоволення позову мотивоване порушенням відповідачем строків поставки товару. Проте, враховуючи, що відповідач є офіційним дилером і затримка виникла з вини виробника, а також зважаючи на відсутність збитків у позивача та добросовісну поведінку постачальника, суд зменшив розмір штрафних санкцій до 5 000 грн. Суд апеляційної інстанції погодився з цим рішенням, окремо спростувавши доводи відповідача про дію форс-мажору (карантину). Колегія суддів зазначила, що оскільки на момент укладення договору (листопад 2021 року) карантинні обмеження вже тривали тривалий час, відповідач мав усвідомлювати ризики та враховувати їх при підписанні контракту. Відтак, епідеміологічна ситуація не може вважатися обставиною, яку неможливо було передбачити.
Крім того, суд зауважив, що відповідачем не надано сертифікат Торгово-промислової палати про форс-мажор, при цьому він не має для суду заздалегідь встановленої сили та оцінюється у сукупності з іншими доказами. У даній справі відповідач не довів, що вжив усіх необхідних заходів для своєчасного повідомлення позивача про виникнення перешкод, що є обов`язковою умовою згідно з договором для звільнення від відповідальності.
24.06.2025 до суду першої інстанції від Фізичної особи-підприємця Скворцова Дмитра Олександровича надійшла заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій заявник просив суд: переглянути рішення Господарського суду Одеської області від 01.06.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 у справі №916/589/23 за нововиявленими обставинами; скасувати рішення в частині стягнення 5000 грн штрафу та 2684 грн судового збору; звільнити ФОП Скворцова Д.О. від відповідальності за договором №214/1731 від 19.11.2021 на підставі форс-мажору, з огляду на неможливість отримання сертифіката ТПП і наявність інших доказів.
Як нововиявлену обставину заявник посилається на отриманий 07.04.2025 лист Нідерландської торгово-промислової палати від 24.08.2021, з якого вбачається, що в Нідерландах відсутній орган, уповноважений засвідчувати форс-мажор, а відповідні сертифікати взагалі не видаються, що унеможливлювало виконання вимоги щодо надання такого документа. Зазначені обставини, за твердженням заявника, не могли бути подані раніше через затримку міжнародної кореспонденції, воєнний стан, перебої в роботі судів, електропостачанні та обмежений доступ до технічних засобів.
Заявник також зазначає, що після укладення договору звертався до Одеської регіональної ТПП для отримання сертифіката форс-мажору, однак ОРТПП вимагала оплату 8 000 грн і довідку від Нідерландської ТПП, отримання якої виявилося об`єктивно неможливим. Додатково він посилається на фактичне припинення або ускладнення роботи ОРТПП у відповідний період, відсутність відповідей на його письмові звернення у липні 2023 року, а також на відповідь ОРТПП від 13.05.2025, в якій підтверджено, що сертифікат ТПП не є єдиним доказом форс-мажору і такі обставини можуть встановлюватися судом. Як нововиявлені докази заявник також наводить матеріали з ProZorro, де замовником визнано можливість доведення форс-мажору без сертифіката ТПП, та архівні дані сайту ОРТПП, що свідчать про декларовану безкоштовність відповідних послуг для малого бізнесу.
Крім того, заявник посилається на офіційне рішення уряду Нідерландів від 18.12.2021 про запровадження локдауну з 19.12.2021 по 14.01.2022, яке, разом із листом компанії JVD від 04.01.2022, підтверджує об`єктивні перешкоди у поставці товару в обумовлений договором строк. 
У сукупності зазначені документи, на думку заявника, підтверджують наявність форс-мажорних обставин, неможливість отримання сертифіката ТПП з незалежних від нього причин та помилковість висновків судів попередніх інстанцій щодо відсутності належних доказів непереборної сили.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 05.09.2025 у справі №916/589/23 заяву Фізичної особи-підприємця Скворцова Дмитра Олександровича про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі у справі №916/589/23 – задоволено. Рішення Господарського суду Одеської області від 01.06.2023 у справі №916/589/23 – скасовано. У задоволенні позову Державної установи “Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів “Укрспортзабезпечення” - відмовлено. Стягнуто з Державної установи “Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів “Укрспортзабезпечення” на користь Фізичної особи-підприємця Скворцова Дмитра Олександровича 3220,80 грн судового збору, сплаченого за перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
Суд дійшов висновку, що при первісному розгляді справи не було застосовано інститут форс-мажору, тоді як обставини неможливості засвідчення Нідерландською ТПП форс-мажорних обставин та наявність рішення Уряду Нідерландів про запровадження локдауну з 19.12.2021 по 14.01.2022 мали істотне значення для правильного вирішення спору, існували на час розгляду справи та відповідають усім критеріям нововиявлених обставин.
Суд встановив, що на момент укладення договору карантинні обмеження в Україні та країні-виробнику вже діяли, однак саме введення локдауну Урядом Нідерландів у період, що припадав на строк виконання зобов`язання з поставки, не могло бути передбачене відповідачем і об`єктивно унеможливило виконання договору. Документи нідерландської сторони та Нідерландської ТПП, які підтверджують ці обставини та неможливість отримання відповідного сертифіката, не були загальновідомими в Україні та стали доступними відповідачу лише після ухвалення оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим не могли бути подані раніше.
З урахуванням сукупності доказів суд визнав доведеним настання форс-мажорних обставин і дійшов висновку про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за договором відповідно до його умов, що виключає можливість нарахування та стягнення штрафних санкцій. 
Не погодившись з рішенням суду, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Апелянт зазначає, що Відповідач добровільно взяв на себе обов`язок поставити товар у повному обсязі та у строк до 10.12.2021, усвідомлюючи наслідки невиконання договору. Будь-які заяви Відповідача про неможливість виконання зобов`язання є безпідставними, оскільки при укладенні договору він знав про відповідальність за його порушення. Посилання Відповідача на можливість перенесення строків поставки та оплати на 2022 рік є неприйнятними, оскільки Позивач є державною бюджетною установою і не має права переносити виконання зобов`язань за межі бюджетного року, що прямо випливає з положень Бюджетного кодексу України.
Вказує, що доводи Відповідача про наявність форс-мажорних обставин не підтверджені належними доказами та сертифікатом ТПП, як того вимагає пункт 6.3 Договору. Лист Нідерландської ТПП від 24.08.2021 не може вважатися нововиявленою обставиною, оскільки він носить суто інформаційний характер і не стосується правовідносин між двома резидентами України, що регулюються виключно національним законодавством. Крім того, посилання на бойові дії у 2021 році є некоректним, оскільки воєнний стан в Україні було запроваджено лише 24.02.2022.
Наголошує, що твердження Відповідача про неможливість отримання сертифіката через дії Одеської регіональної ТПП (ОРТПП) спростовуються офіційним листом самої установи від 13.05.2025 №248. Згідно з ним, ФОП Скворцов Д. О. взагалі не звертався з належною заявою про засвідчення форс-мажору у 2021– 2022 роках, а надані електронні листи 2023 року не вважаються офіційним зверненням. Таким чином, Відповідач не виконав договірний обов`язок щодо підтвердження непереборної сили, а його заява за нововиявленими обставинами ґрунтується на фактах, які вже були відхилені судами попередніх інстанцій.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що рішення Господарського суду Одеської області від 05.09.2025 є законним і обґрунтованим, оскільки ґрунтується на офіційних та належних доказах, які підтверджують настання форс-мажорних обставин, а саме: листі компанії JVD від 04.01.2022 про глобальні логістичні затримки, спричинені пандемією COVID-19 та наслідками Brexit, рішенні Уряду Нідерландів від 18.12.2021 про запровадження повного локдауну у період, коли мала відбутися поставка товару, а також листі Нідерландської торгово-промислової палати від 24.08.2021, у якому зазначено, що в Нідерландах відсутня практика видачі сертифікатів про форс-мажор, у зв`язку з чим, на думку відповідача, надані документи є достатніми доказами форс-мажору навіть за відсутності сертифіката ТПП України.
Відповідач також посилається на те, що за його ініціативою та за згодою Позивача строк виконання договору був офіційно продовжений до 24.12.2021 шляхом укладення Додаткової угоди № 1 від 10.12.2021, що, на думку відповідача, свідчить про визнання Позивачем обставин, які унеможливлювали своєчасне виконання договору; при цьому залишений після продовження строк був об`єктивно недостатнім для поставки товару з Нідерландів з огляду на локдаун, святковий період та карантинні обмеження.
Крім того, відповідач стверджує, що його електронні звернення до ОРТПП мали підтвердження доставки та прочитання, що, на його думку, спростовує позицію Позивача про відсутність звернень, а також вказує, що вимога отримання сертифіката форс-мажору була завідомо невиконуваною, оскільки Нідерландська ТПП офіційно повідомила про відсутність у неї повноважень на видачу таких сертифікатів; лист до ОРТПП від 03.05.2025, за твердженням відповідача, подано з метою спростування інформації про відсутність звернень та доведення форс-мажору без сертифіката
У відповіді на відзив позивач зазначає, що строк поставки товару «до 24.12.2021» є кінцевим, а отже до цієї дати товар уже мав бути розмитнений, перетнути митний кордон України, перебувати на її території та бути фактично поставленим Покупцю. При цьому обов`язок поставки існував з моменту укладення договору і до 24.12.2021 включно, а не лише в останній день строку, тому, на думку позивача, у відповідача був достатній час для належного виконання зобов`язань, про кінцеву дату поставки йому було відомо ще на етапі участі у торгах та підписання договору.
Позивач вважає безпідставним та нерелевантним посилання відповідача на рішення Уряду Нідерландів від 18.12.2021 про запровадження локдауну з 19.12.2021 по 14.01.2022, оскільки між таким локдауном і затримкою поставки відсутній причинно-наслідковий зв`язок. Постачальник, за твердженням позивача, мав завезти товар на територію України та виконати договірні зобов`язання ще до початку локдауну, тим більше з огляду на те, що первісною датою поставки за договором було визначено 10.12.2021.
Крім того, позивач наголошує, що договір укладений між двома резидентами України та регулюється виключно нормами законодавства України, а його предмет зводиться до обов`язку постачальника поставити товар до визначеної дати та обов`язку покупця прийняти й оплатити його. У зв`язку з цим позивач зазначає, що правовідносини відповідача з третіми особами не можуть впливати на виконання зобов`язань за спірним договором.
У запереченнях проти відповіді на відзив відповідач наголошує, що позивач не спростував жодного з наданих доказів настання форс-мажорних обставин, зокрема лист JVD, рішення Уряду Нідерландів, лист Нідерландської ТПП, електронне листування з ОРТПП та додаткову угоду від 10.12.2021, не надавши жодного контрдоказу по суті спору. Також відповідач зазначає, що хоча договір укладений між резидентами України, позивач знав про походження товару з Нідерландів та необхідність поставки від офіційного дилера Hoyt, а тому строки виконання договору мали визначатися з урахуванням об`єктивної логістики з ЄС, порушення якої сталося з причин, незалежних від відповідача.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної установи “Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів “Укрспортзабезпечення” на рішення Господарського суду Одеської області від 05.09.2025 у справі №916/589/23; розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення залишається без змін, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та зазначалося вище, Державна установа “Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів “Укрспортзабезпечення” звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Скворцова Дмитра Олександровича про стягнення 175 131 грн, з яких: 40 931 грн пені та 134 200 грн штрафу. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору №214/1731 від 19.11.2021 про закупівлю товарів, оскільки відповідачем не поставлено у строк, визначений договором, товар.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.06.2023 у справі №916/589/23, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023, позовні вимоги Державної установи “Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів “Укрспортзабезпечення” задоволено частково; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Скворцова Дмитра Олександровича на користь Державної установи “Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів “Укрспортзабезпечення” 5000 грн штрафних санкцій та 2684 грн. судового збору; в решті позову відмовлено.
Рішення Господарського суду Одеської області від 01.06.2023 у справі №916/589/23 про часткове задоволення позову мотивоване порушенням відповідачем строків поставки товару. Проте, враховуючи, що відповідач є офіційним дилером і затримка виникла з вини виробника (JVD Archery), а також зважаючи на відсутність збитків у позивача та добросовісну поведінку постачальника, суд зменшив розмір штрафних санкцій до 5 000 грн.
Суд апеляційної інстанції погодився з цим рішенням, окремо спростувавши доводи відповідача про дію форс-мажору (карантину). Колегія суддів зазначила, що оскільки на момент укладення договору (листопад 2021 року) карантинні обмеження вже тривали тривалий час, відповідач мав усвідомлювати ризики та враховувати їх при підписанні контракту. Відтак, епідеміологічна ситуація не може вважатися обставиною, яку неможливо було передбачити.
Крім того, суд зауважив, що відповідачем не надано сертифікат Торгово-промислової палати про форс-мажор, при цьому він не має для суду заздалегідь встановленої сили та оцінюється у сукупності з іншими доказами. У даній справі відповідач не довів, що вжив усіх необхідних заходів для своєчасного повідомлення позивача про виникнення перешкод, що є обов`язковою умовою згідно з договором для звільнення від відповідальності.
Так, у заяві про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 01.06.2023 у справі №916/589/23 за нововиявленими обставинами Фізична особа-підприємець Скворцов Дмитро Олександрович зазначає, що приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд послався на обставину того, що відповідачем було порушено його договірні зобов`язання в частині поставки товару, за що до нього позивачем були застосовані штрафні санкції, розмір яких був зменшений судом, натомість нововиявлені обставини доводять той факт, що у спірних правовідносин сторін за договором діяв форс-мажор і відповідно відсутні підстави для застосування до відповідача відповідальності у вигляді штрафних санкцій, а у позові слід відмовити. 
При цьому заявник посилається на те, що приймаючи рішення про часткове задоволення позову суди не застосували форс-мажор у зв`язку з ненаданням відповідачем сертифікату торгово-промислової палати, надати який відповідач був позбавлений можливості, оскільки ТПП просило у нього документи від нідерландської сторони. Натомість на момент розгляду справи існувала також обставина неможливості надання документів Нідерландської ТПП, яка не була і не могла була бути відомою заявнику на час розгляду справи у зв`язку з тривалістю листування з нідерландською стороною, а отже ця обставина є нововиявленою і є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.
На підтвердження нововиявлених обставин та існування у спірних правовідносинах форс-мажору, який прямо вплинув на можливість виконання відповідачем договірних зобов?язань, відповідач надав до поданої заяви, зокрема, наступні документи:
- лист Нідерландської торгово-промислової палати (Kamer van Koophandel) від 24.08.2021, який був отриманий відповідачем, перекладений та засвідчений після ухвалення рішення у справі у зв`язку із затримкою міжнародної кореспонденції; у вказаному листі вказано, зокрема, наступне: “Торгово-промислова палата Нідерландів є палатою публічного права, і ми можемо проставляти штампи лише на тих документах, на які поширюються наші повноваження. Наприклад, ми не маємо права ставити штамп на сертифікатах про вільний продаж, товарно-транспортних накладних та митних деклараціях. Також декларація про форс-мажорні обставини є типом документа, який ми не можемо легалізувати (завірити штампом), тобто ми не маємо повноважень на проставлення штампа на деклараціях про форс-мажорні обставини. У Нідерландах не існує жодної державної організації, яка б мала відповідну компетенцію в цій сфері для проставлення штампа на деклараціях про форс-мажорні обставини”;
- повідомлення про рішення Уряду Нідерландів від 18.12.2021, в якому визначено, зокрема, що Нідерланди перейдуть в режим локдауну з 19 грудня і щонайменше до 14 січня 2022 року. Про вказане рішення відповідач за його посиланнями дізнався напередодні подання заяви за нововиявленими обставинами, вказане рішення не оприлюднювалось на українських ресурсах і про його існування на момент розгляду справи відповідачу не було відомо; 
- листування відповідача з ОРТПП щодо обставин надання/не надання відповідачу Одеською регіональною торгово-промисловою палатою відповідача сертифікату про настання форс-мажору у відносинах сторін у справі з приводу виконання договору №214/1731 від 19.11.2021. Зокрема, окрім наявного у справі листування відповідача з ОРТПП, відповідачем додатково надано лист ОРТПП від 13.05.2025, в якому зазначено, зокрема, що зважаючи на Регламент, законодавчо розмежовано оплату послуг за розгляд заяви і наданих документів та оплату за засвідчення форс-мажорних обставин та видачу Сертифікату про форс-мажорні обставини; дійсно, відповідно до ст. 14-1 ЗУ “Про торгово-промислові палати в Україні” видача сертифікату про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб?єктів малого підприємництва є безкоштовною, однак зважаючи на те, що відповідно до Закону України “Про Торгово-промислові палати в Україні” ОРТПП є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка діє на підставі статуту, ОРТПП встановлено плату за розгляд заяви і наданих документів про видачу відповідного сертифікату; посилання заявника на те, що дії ОРТПП призвели до унеможливлення своєчасного отримання “довідки” у 2021-2022 році не відповідають дійсності, адже ФОП Скворцов Д.О. із передбаченою заявою про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для суб`єктів господарювання і належними додатками у 2021-2022 році до ОРТПП не звертався, не зважаючи на відповідне роз`яснення зокрема у листі від 19.02.2025; окрім того, у журналі вхідної кореспонденції ОРТПП за 2023 рік відсутня відповідна заява про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для суб`єктів господарювання за договірними зобов`язаннями ФОП Скворцова Д.О., а у зв`язку з перебуванням починаючи з 13.09.2024 по грудень місяць 2024 року, у приміщенні ОРТПП за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 47, таких осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Богля С.С., ОСОБА_3 частина листування, що перебувала на електронній пошті ОРТПП відсутня.
Відповідно до частини першої статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з частиною другою статті 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Згідно з частиною четвертою статті 320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Передбачений нормами глави 3 Розділу IV ГПК України перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин та має свої особливості.
До нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.
Крім цього, необхідними ознаками нововиявлених обставин є одночасна відповідність таким трьом умовам:
- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; 
- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; 
- істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято).
Зазначені висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №910/6052/16 та від 07.08.2018 у справі № 915/1708/14 та від 19.05.2020 у справі №910/19793/14, від 25.08.2020 у справі № 910/6052/16, від 07.10.2020 у справі №922/1026/19.
Сталість наведеної правової позиції підтверджується послідовно викладеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 27.05.2020 у справі №802/2196/17-а, відповідно до якої нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.
Звертаючись до категорії "істотності" суд зазначає, що питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи могли ці обставини спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби зазначена обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 910/17258/17).
Таким чином, процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, визначена ГПК України, є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин.
Слід враховувати, що підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
За практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Праведная проти Росії" від 18.11.2004).
Оцінивши доводи апеляційної скарги, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заперечення на них, а також дослідивши матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про правильність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для перегляду рішення Господарського суду Одеської області від 01.06.2023 у справі № 916/589/23 за нововиявленими обставинами.
Як вбачається з матеріалів справи, при первісному вирішенні спору судами першої та апеляційної інстанцій обставини форс-мажору у спірних правовідносинах між сторонами не були застосовані з підстав відсутності у відповідача сертифіката торгово-промислової палати України, що розцінювалось судами як неподання належного доказу настання обставин непереборної сили. 
Водночас на час розгляду справи вже існували, однак не були встановлені судом та об`єктивно не могли бути відомі заявнику, істотні обставини, а саме: об`єктивна неможливість отримання сертифіката торгово-промислової палати Нідерландів у зв`язку з відсутністю у цій державі практики засвідчення форс-мажорних обставин, а також офіційно запроваджений Урядом Нідерландів повний локдаун у період з 19.12.2021 по 14.01.2022, який безпосередньо припав на строк виконання зобов`язання за договором поставки та істотно вплинув на можливість його виконання.
В обґрунтування наявності нововиявлених обставин заявник посилається на сукупність доказів, що підтверджують об`єктивну неможливість виконання договірних зобов`язань та відсутність процесуальних шляхів для їх підтвердження у минулому, а саме: Офіційний лист компанії JVD від 04.01.2022 (ексклюзивного дистриб`ютора Hoyt у Європі), в якому зазначено, що через пандемію COVID-19 та наслідки Brexit відбулися глобальні логістичні затримки, які унеможливили своєчасну поставку товару; офіційне рішення Уряду Нідерландів від 18.12.2021 про запровадження повного локдауну з 19 грудня 2021 року по 14 січня 2022 року, тобто саме в період, коли мала відбутися поставка товару за договором; Лист Нідерландської торгово-промислової палати від 24.08.2021 (отримано 04.04.2025) - нотаріально перекладений документ, у якому зазначено, що в Нідерландах не існує практики видачі сертифікатів про форс-мажор; роздруківки офіційного електронного листування з Одеською регіональною ТПП та архівні відомості її вебсайту, що підтверджують спроби заявника отримати сертифікат; а також матеріали переписки на платформі ProZorro та офіційну відповідь ОРТПП від 13.05.2025, якими визнається правомірна можливість встановлення судом фактів непереборної сили на підставі інших доказів, аніж сертифікат ТПП, що у своїй сукупності вказує на існування істотних обставин, які існували на момент розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що зазначені обставини відповідають усім ознакам нововиявлених у розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вони: існували на час ухвалення рішення, що переглядається; не були та не могли бути відомі заявнику і суду під час розгляду справи; мають істотне значення для правильного вирішення спору, оскільки безпосередньо впливають на правову оцінку підстав відповідальності відповідача та можливість застосування до нього штрафних санкцій.
При цьому апеляційний суд зазначає, що доводи апелянта зводяться фактично до повторного викладення правової позиції, яка вже була предметом дослідження при первісному розгляді справи, та не спростовують установлених судом першої інстанції обставин щодо нововиявленого характеру зазначених доказів.
Скаржником не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б спростовували висновки суду щодо неможливості отримання відповідних документів від нідерландської сторони на момент розгляду справи, а також істотного впливу запровадженого локдауну на виконання договірних зобов`язань. 
Натомість наявні у матеріалах справи документи в сукупності підтверджують, що ці обставини не були враховані судами під час ухвалення рішення від 01.06.2023 та об`єктивно унеможливлювали належну правову оцінку доводів відповідача щодо форс-мажору.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що місцевий господарський суд обґрунтовано визнав наведені заявником факти нововиявленими обставинами, правомірно задовольнив заяву про перегляд судового рішення та здійснив перегляд справи з урахуванням установлених обставин.
Так, як було встановлено судом, 19.11.2021 між Державною установою “Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів “Укрспортзабезпечення” (покупець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Скворцовим Дмитром Олександровичем (постачальник, відповідач) за результатами проведення переговорної процедури закупівлі (UA-2021-10-27-006184-а) укладений договір №214/1731 про закупівлю товарів, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю плечі - 11 пар, рукоятка - 11 штук для стрільби з лука, код ДК 021:2015:37460000-0 Ігри на влучність, настільні ігри та інвентар (далі - товар), а покупець - прийняти і оплатити товар в порядку та на умовах, визначених цим договором; найменування, одиниці виміру, кількість, ціна за одиницю, вартість, технічні характеристики/параметри, показники якості товару, що закуповується та поставляється за цим договором, зазначаються у Специфікації товару (додаток 1 до договору).
Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору ціна цього договору становить 671000 грн., без ПДВ; закупівля товарів здійснюється у межах обсягів бюджетних асигнувань, передбачених покупцю в Державному бюджеті України на 2021 рік.
Згідно з п.п. 3.1, 3.2, 3.5 договору строк поставки товару до 10.12.2021; місце поставки товару покупцеві: 01001, м. Київ, вул. Еспланадна, 30-б; при передачі товару уповноваженому представнику покупця постачальник має надати покупцю видаткову накладну на товар, оформлену відповідно до Специфікації товару (додаток 1 до договору), у 2 (двох) примірниках.
За п.п. 5.1, 5.3 договору за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору винна сторона несе відповідальність у порядку та на умовах, передбачених чинним законодавством України; якщо постачальник не поставить товар у строк, визначений пунктом 3.1 цього договору, він на вимогу покупця сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару.
У відповідності до п.п. 6.1-6.4 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які не мали місця під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, війна, дії органів державної влади тощо); сторона, що не має об`єктивної можливості виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили, зобов`язана, не пізніше 2 (двох) календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі; доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи та акти уповноважених державних органів; у випадку, коли строк дії обставин непереборної сили триває більше ніж 10 (десять) робочих днів, кожна із сторін в установленому законодавством та умовами цього договору порядку має право розірвати цей договір, попередивши письмово про це іншу сторону протягом 3 (трьох) календарних днів.
Згідно з п.п. 11.1, 11.5 договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє по 27.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань; за домовленістю сторін у цей договір можуть бути внесені зміни та/або доповнення, які оформлюються додатковою угодою до договору, яка стає його невід`ємною частиною та набирає чинності після її підписання сторонами.
Додаток №1 до договору №214/1731 від 19.11.2021 - Специфікація товару, визначає найменування товару, одиницю виміру, кількість одиниць та ціну, яка склала 671000 грн., без ПДВ.
Додаток до Специфікації до договору №214/1731 від 19.11.2021 визначає технічні (якісні) вимоги до предмету закупівлі.
10.12.2021 сторонами договору №214/1731 від 19.11.2021 укладено додаткову угоду №1, в якій сторони вирішили викласти п.3.1 договору в наступній редакції: строк поставки товару до 24.12.2021.
У листі від 21.12.2021 за №211221 відповідач повідомив позивача про наступне: ФОП Скворцов Д.О. підтверджує, що всі товари, з приводу тендеру UA-2021-10-27-006184-а, договір №214/1731 від 19.11.2021 не можуть бути поставлені в строк до 24 грудня у зв`язку з тим, що виробник товарів, компанія Хойт не має можливості відправити товар своєчасно на своїх дистриб`юторів у Європі; це пов`язано з тим, що пандемія ковід-19 змусила багато компаній різко скоротити виробництво; протягом кількох тижнів ФОП Скворцов Д.О. намагався знайти шляхи вирішення проблеми екстреного постачання замовлення в Україну, проте ані виробник, ані його ексклюзивний дистриб`ютор у Європі не змогли забезпечити повного обсягу замовленого товару; ФОП Скворцов Д.О. не мав можливості зробити попереднє замовлення в літній період через тривалу тендерну процедуру, а реальний договір з Міністерством був підписаний наприкінці жовтня; ФОП Скворцов Д.О. спробував піти на контакт з виробником через особисті зв`язки з керівництвом компанії Хойт і надіслав офіційний лист через їх сайт, проте сервер Хойт був зламаний хакерами; у списку невиконаних замовлень від постачальника JVD міститься 83 позицій раніше замовлених товарів та нажаль прискорити процес наразі неможливо; постачання луків для збірної України протягом найближчих 3-6 місяців не вбачається за можливе, оскільки обставини неможливості знаходиться поза контролем ФОП Скворцов Д.О. і відповідають форс-мажорним обставинам; ФОП Скворцов Д.О. просив розірвати договір №214/1731 від 19.11.2021.
У листі від 24.12.2021 за №05-2890/21 позивач повідомив відповідача про наступне: відповідно до п.5.3 договору про закупівлю товарів №214/1731 від 19.11.2021 якщо постачальник не поставить товар у строк, визначений пунктом 3.1 цього договору (тобто до 24.12.2021), він на вимогу покупця сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару; станом на сьогоднішній день постачальник не поставив покупцю товар згідно договору, ціна договору становить 671000 грн., без ПДВ; Управління вимагає сплатити штраф за договором у сумі 134200 грн. (20% від вартості непоставленого товару) шляхом перерахування коштів на відповідний розрахунковий рахунок; у разі якщо обставини, які склалися, є форс-мажором, то на виконання пункту 6.3 договору постачальником має бути наданий відповідний документ уповноваженого органу про настання обставин непереборної сили та строку їх дії; після сплати постачальником штрафу відповідно до умов договору, Управління готове розглянути питання щодо підписання відповідної додаткової угоди до договору.
У листі від 01.02.2022 за №010222 відповідач повідомив позивача про те, що для підтвердження форс-мажорних обставин звернувся до Торгово-промислової палати України в Одеській області, проте через хворобу керівника юридичного відділу, який візує висновки, не має можливості вчасно надіслати необхідний документ до Міністерства та просив продовжити розгляд документів на 14 днів (до 15.02.2022).
У листі від 26.02.2022 за №260222 відповідач повідомив позивача про те, що всі товари, з приводу тендеру UA-2021-10-27-006184-а, договір №214/1731 від 19.11.2021 не можуть бути поставлені через форс-мажорну ситуацію; введення військового стану через вторгнення військ рф в Україну; просив скасувати претензії щодо штрафних санкцій.
На підтвердження обставин та позиції у даній справі відповідачем було надано: електронне листування ФОП Скворцов Д.О. з приводу постачання товарів; сертифікат про те, що ФОП Скворцов Д.О. є офіційним дилером компанії Hoyt Archery в Україні; виписку по особовому рахунку ФОП Скворцов Д.О. з 24.02.2022 по 06.04.2023; нотаріальний переклад електронного листа компанії JVD Archery від 04.01.2022 до ФОП Скворцова Д.О., в якому зазначено: “глобальні обмеження, пов?язані з Covid-19, y поєднанні з іншими мінливими геополітичними проблемами, такими як Brexit, призводять в багатьох компаніях, включно з JVD Group, до таких проблем, як терміни виконання робіт вище середнього, а також проблеми з логістикою. Наші постачальники стикаються з проблемами з сировиною та ланцюгами постачання, тому терміни виробництва значно збільшилися. Крім того, транспортні компанії, від яких ми залежимо, такі як UPS i TNT, стикаються з проблемою надзвичайно довгих термінів доставки та обробки. Це значною мірою вплинуло на поставки JVD і рівень запасів, і ми докладаємо всіх зусиль, щоб усунити ці проблеми і якнайкраще обслуговувати наших клієнтів, в тому числі вас. Однак на даний момент не завжди вдається дотримуватись початкових планів. Ми розуміємо, що це може спричинити незручності для вас і ваших клієнтів, і ми розуміємо ситуацію, з якою ви зіткнулися в цьому відношенні. Проте ми просимо вас і ваших клієнтів підійти до цієї ситуації з розумінням і високо цінуємо ваше терпіння. Ситуація, коли ви не отримуєте поставку так швидко, як ми всі сподівалися, безпосередньо пов?язана з вищезазначеним, і ми всі можемо зробити висновок, що це форс-мажор. Будь ласка, знайте, що компанія JVD робить усе, що в її силах, щоб гарантувати вам і всім нашим клієнтам найкраще обслуговування. Ми робимо все можливе, щоб ваше відправлення було доставлене якнайшвидше. Сподіваємось, цієї інформації достатньо, та дякуємо за ваше терпіння”.
Позов обґрунтований несплатою відповідачем заявлених до стягнення штрафних санкцій за договором поставки №214/1731 від 19.11.2021, які нараховані за порушення умов договору, а саме: не поставку товару.
Відповідач, заперечуючи проти позову, просив, зокрема, застосувати до спірних правовідносин сторін форс-мажор, наголошував на об`єктивній неможливості виконання умов договору у встановлений строк і відповідній відсутності підстав для нарахування та стягнення штрафних санкцій.
За ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За ч.1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.
У відповідності до ч.1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно з п.п. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це становлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
У відповідності до ч.1 ст. 230 ГК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов?язання.
За ч.ч. 1, 2 ст. 232 ГК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) якщо за невиконання або неналежне виконання зобов`язання встановлено штрафні санкції, то збитки відшкодовуються в частині, не покритій цими санкціями. Законом або договором можуть бути передбачені випадки, коли: допускається стягнення тільки штрафних санкцій; збитки можуть бути стягнуті у повній сумі понад штрафні санкції; за вибором кредитора можуть бути стягнуті або збитки, або штрафні санкції.
Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 141 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 31.08.2022 року у справі № 910/15264/21, надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок.
При цьому, непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.
Сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.
Також, колегія суддів звертає увагу на правову позицію Верховного Суду у постановах від 25.01.2022 року у справі № 904/3886/21, від 15.06.2023 року у справі №910/8580/22, від 07.06.2023 року у справі №912/750/22, від 07.06.2023 року у справі №906/540/22, від 29.06.2023 року у справі №922/999/22, яка полягала в тому, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.
Сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.
Суд наголошує, що наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Водночас сторона, яка посилається на форс-мажор, з урахуванням умов договору у даній справі, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання..
У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та наданих заперечень, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить із такого.
З матеріалів справи вбачається, що на момент укладення сторонами договору на території України вже діяли загальнодержавні карантинні обмеження, запроваджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, а також існували певні обмеження у країні походження товару, що, безумовно, мало бути враховано відповідачем як суб`єктом господарювання при прийнятті на себе договірних зобов`язань. Водночас колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що введення Урядом Королівства Нідерландів повного локдауну з 19.12.2021 по 14.01.2022 відбулося вже етапі виконання зобов`язання за договором, у межах надзвичайно стислого строку поставки, та не могло бути передбачене відповідачем на момент укладення договору. Зазначене об`єктивно вплинуло на можливість здійснення поставки товару у погоджений строк, з огляду на сутність локдауну як комплексу надзвичайних обмежувальних заходів, що істотно обмежують логістичні процеси, свободу пересування та господарську діяльність.
Колегія суддів також бере до уваги, що докази, які підтверджують зазначені обставини, зокрема офіційні рішення органів влади Королівства Нідерландів та документи Нідерландської торгово-промислової палати щодо відсутності практики засвідчення форс-мажорних обставин, не є загальновідомими в Україні та не перебували у вільному доступі. Як встановлено судом першої інстанції, ці докази були отримані відповідачем лише після ухвалення рішення у справі, що виключало можливість їх подання та оцінки під час первісного розгляду спору. 
Таким чином, апеляційний суд погоджується з тим, що зазначені факти існували на момент розгляду справи, однак не були встановлені судом та не могли бути відомі заявнику, а їх урахування має істотне значення для правильного вирішення спору, оскільки вони безпосередньо стосуються підстав відповідальності сторони за договором.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що встановлені судом першої інстанції факти обґрунтовано віднесено до нововиявлених обставин, оскільки вони входять до предмета доказування у справі, спростовують фактичні висновки, покладені в основу рішення від 01.06.2023, та істотно впливають на правову оцінку можливості застосування до відповідача штрафних санкцій. 
Доводи апеляційної скарги не містять належних доказів, які б спростовували встановлений судом першої інстанції причинно-наслідковий зв`язок між введенням локдауну та неможливістю виконання відповідачем договірних зобов`язань, а також не заперечують об`єктивну неможливість отримання відповідних доказів у встановлений строк.
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень пункту 6.1 договору щодо звільнення відповідача від відповідальності у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин. Сукупність наданих доказів свідчить про належне повідомлення позивача про обставини, які унеможливили виконання договору, а також про відсутність правових підстав для нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій за непоставку товару.
Таким чином, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції. Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного у справі судового рішення, оскільки їм вже було надано належну оцінку судом першої інстанції, вони не спростовують зроблених судом висновків.
Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням того, що наведені в апеляційній скарзі порушення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 05.09.2025 у справі №916/589/23.
За таких обставин, апеляційна скарга на рішення Господарського суду Одеської області від 05.09.2025 у справі №916/589/23 задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі залишається без змін.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної установи “Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів “Укрспортзабезпечення” на рішення Господарського суду Одеської області від 05.09.2025 у справі №916/589/23 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 05.09.2025 у справі №916/589/23 - залишити без змін.
Постанова в порядку статті 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її ухвалення. Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: Г.І. Діброва

Я.Ф. Савицький