Справа № 573/169/26
Провадження №1-кп/573/95/26

В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
09 лютого 2026 року        м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді:     ОСОБА_1 , 
з участю секретаря:    ОСОБА_2 , 
прокурора:     ОСОБА_3 , 
обвинуваченого:     ОСОБА_4 , 
потерпілої:     ОСОБА_5 ,  
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № № 12026200570000001 від 02.01.2026 по обвинуваченню 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Білопілля Сумської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, розлученого, на утриманні має неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не є особою з інвалідністю, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуваючого, раніше судимого:
- вироком Білопільського районного суду Сумської області від 21.03.2025 року за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 1 року пробаційного нагляду, невідбуте покарання складає 3 місяці 25 днів, має незняту та не погашену судимість, 

за ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання да протидії домашньому насильству» за № 2229-VIII від 07.12.2017 із наступними змінами, ОСОБА_4 , систематично, з 13 серпня 2025 року по 31 грудня 2025 року вчиняв психологічне та економічне насильство по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з якою він мешкає разом в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та з якою має взаємні права та обов`язки, які виразилися у систематичних словесних образах ОСОБА_5 нецензурними словами, внаслідок чого остання зазнала психологічного страждання, у тому числі негативних переживань та умисно позбавляв її житла.
Так, 13 серпня 2025 о 16.30 год. гр. ОСОБА_4 перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , забив цвяхами вхідні двері до будинку та не впускав колишню дружину ОСОБА_5 , яка також там проживає, чим умисно позбавив її житла, тобто скоїв економічне насильство в сім`ї.
Згідно постанови Білопільського районного суду Сумської області від 19.08.2025 року, яка набрала законної сили 02.09.2025, у справі 573/1692/25, ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
Крім того, 03 листопада 2025 о 12.30 год. повторно протягом року гр. ОСОБА_4 у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 вчинив словесну сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_10 , під час якої виражався нецензурною лайкою в адресу останньої, виганяв її з будинку, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю.
Згідно постанови Білопільського районного суду Сумської області від 24.11.2025 року, яка набрала законної сили 05.12.2025 у справі 573/2461/25, ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. З ст. 173-2 КУпАП, та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
Так, 31.12.2025 року приблизно о 23:00 год ОСОБА_4 , будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї, незважаючи на вжиті заходи, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив сімейну сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 під час якої висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, іншими образливими словами, принижував її честь і гідність, тим самим завдав шкоду її психічному здоров`ю, у зв`язку з чим потерпіла ОСОБА_5 01.01.2026 року звернулись з письмовою заявою до поліції за фактор вчинення відносно неї домашнього насильства з боку колишнього чоловіка ОСОБА_4 .
Внаслідок вчинення умисних, протиправних дій з боку ОСОБА_4 , його колишня дружина ОСОБА_5 зазнала психологічного та економічного насильства, яке виразилось в словесних образах нецензурною лайкою, сварках, приниженні, її честі і гідності, які викликали у останньої психологічні страждання, погіршення якості її життя та умисно позбавляв її житла.
Відповідно до висновку судової психологічної експертизи № СЕ-19/119-26/574-ПС від 23.01.2026 встановлено, що у ОСОБА_5 наявні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок впливу обставин, що розглядаються у справі.
Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював їх суспільна небезпечний характер, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, яке виразились в умисному систематичному вчиненні психологічного та економічного насильство відносно особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах (колишньої дружини), що призвело психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.
27 січня 2026 між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , укладена угода про примирення у відповідності з вимогами ст. ст. 468, 469, 471, 473 КПК України, яка надійшла до суду разом із обвинувальним актом 28 січня 2026. 
Згідно із даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні під час досудового розслідування та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України, визначивши покарання у виді  обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 21 березня 2025 року у виді пробаційного нагляду за правилами ст. 72 КК України і за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 02 (два) місяці. Строк покарання ОСОБА_5 обчислювали з дня прийняття і постановки на облік у виправному центрі. Застосувати на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України до ОСОБА_4 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників у відповідності до ч. 3 ст. 91-1 КК України на строк 1 (один) місяць. Організацію забезпечення проходження ОСОБА_4 програми для кривдників та контроль за виконанням програми для кривдників останнім покласти на Ворожбянську міську раду Сумської області. 
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
У підготовчому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , а також потерпіла ОСОБА_5 підтримали угоду про примирення, просилили її затвердити.
Прокурор ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, не заперечував проти затвердження угоди про примирення.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
За змістом ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. 
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Узгоджені сторонами (обвинуваченим та потерпілою) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, тобто, умови даної угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим відповідають вимогам діючого кримінального процесуального, матеріального законодавства та особі обвинуваченого.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Речові докази та цивільний позов по даному кримінальному провадженню відсутні.
Під час проведення досудового розслідування проводилась судова психологічна експертиза № СЕ-19/119-26/574-ПС від 23.01.2026, загальна сума витрат за проведення якої становить 14 262,40 грн. (а. с. 36). 
На підставі ст. 124 КПК України вказана сума процесуальних витрат підлягає стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави. 
Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 27 січня 2026 між обвинуваченим ОСОБА_11 та потерпілою ОСОБА_12 . 
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 21 березня 2025 року у виді пробаційного нагляду за правилами ст. 72 КК України і за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 02 (два) місяці. 
Строк покарання ОСОБА_5 обчислювали з дня прийняття і постановки на облік у виправному центрі.

Застосувати на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України до  ОСОБА_4  обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників у відповідності до ч. 3 ст. 91-1 КК України на строк 1 (один) місяць. 
Організацію забезпечення проходження ОСОБА_4 програми для кривдників та контроль за виконанням програми для кривдників останнім покласти на Ворожбянську міську раду Сумської області.  
Стягнути із  ОСОБА_6  на користь держави 14 262 (чотирнадцять тисяч двісті шістдесят дві) гривні 40 копійок процесуальних витрат за проведення судової психологічної експертизи. 
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;
3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя