Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року Справа№200/216/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2026 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – ГУ ПФУ, позивач) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (надалі – Харківській ВПВР, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 02 січня 2026 року у розмірі 5100 гривень по ВП № 79439681, винесеної головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бойницькою Ольгою Анатоліївною, при примусовому виконанні виконавчого листа №200/2508/25, виданого 17 жовтня 2025 року Донецьким окружним адміністративним судом (в подальшому – Спірна постанова).
Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача дії відповідача із накладення штрафу у розмірі 5100 грн. є неправомірними, так як ГУ ПФУ рішення суду по справі №200/2508/25 виконано в повному обсязі в межах функціональних повноважень та відповідного фінансування, про що повідомлено державного виконавця, тому були відсутні підстави для накладення штрафу. З огляду на наведене позивач вважає Спірну постанову про накладення штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки на теперішній час неможливість виконання рішення суду в частині виплати перерахованої за рішенням суду суми пенсії обумовлено відсутністю коштів відповідного бюджетного призначення. 
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/216/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.
23 січня 2026 року до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача зазначив, що позивачем в добровільному порядку частково виконано рішення суду, а саме на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року по справі №200/2508/25, з урахуванням ухвали про виправлення описки Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року, Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 22 вересня 2024 року в розмірі, передбаченому пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до вислуги років, яка встановлена наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 45 від 13 лютого 2025 року та на підставі довідки №2258/ФС від 17 вересня 2024 року з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат. Нарахована сума доплати за результатами перерахунку згідно Рішенню суду за період з 22 вересня 2024 року по 31 грудня 2025 року склала 230872,67 грн: з 22 вересня 2024 року по 29 вересня 2025 року у сумі 184082,65 грн до набрання Рішенням суду законної сили; з 30 вересня 2025 року по 31 грудня 2025 року у сумі 46790,02 грн після набрання Рішенням суду законної сили. Проте, матеріали виконавчого провадження не містять доказів вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області будь-яких активних дій спрямованих на виконання судового рішення в частині виплати заборгованості. Зокрема, матеріали виконавчого провадження не містять відомостей чи враховувалась сума заборгованості при формуванні бюджету пенсійного органу, чи вносились зміни до бюджету або формувались бюджетні запити до вищого розпорядника бюджетних коштів до 20.09.2024. Також, матеріали виконавчого провадження не містять доказів виконання відповідачем умов Порядку № 1165, а саме обліку сум пенсійних виплат за минулий період, формування переліку отримувачів виплат за минулий період та включення позивача до переліку осіб, яким буде проведена виплата згідно з Порядком № 1165, у відповідні роки, та звернення за отриманням додаткового фінансування. У зв`язку з чим, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Ухвалою від 29.01.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 .
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
На примусовому виконанні у відповідача перебуває виконавчий лист Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року по справі № 200/2508/25, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі, передбаченому п. а ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до вислуги років, яка встановлена наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 45 від 13.02.2025 р. та на підставі довідки № 2258/ФС від 17.04.2024 року з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 22.09.2024.
30.10.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої, в порядку, передбаченому ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», скеровано сторонам виконавчого провадження (АСВП № 79439681).
Позивачем листом від 10.11.2025 за вих. № 0500-0310-5/119200 повідомлено відповідача, що в абзаці 3 резолютивної частини рішення виявлено описку в даті довідки №2258/ФС від 17.04.2024 замість вірної дати довідки №2258/ФС від 17.09.2024.
Головне управління листом від 09.10.2025 №0500-0802-7/103798 звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з заявою про виправлення описки у рішенні. У відповідь на вимогу державного виконавця боржником надано лист від 13.11.2025 року за вих № 0500-0408-5/121427 про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку з ненадходженням ухвали про виправлення описки в рішенні до Головного управління.
Відповідачем направлено повторні вимоги державного виконавця №22823 від 19.11.2025 та №23528 від 04.12.2025 щодо надання інформації стосовно виконання вимог вищезазначеного виконавчого документа.
Позивачем на вимогу державного виконавця надано відповіді від 20.11.2025 року за вих № 0500-0408-5/127065 та від 05.12.2025 за вих.№ 0500-0408-5/138068 про відкладення проведення виконавчих дій, оскільки на підставі частини першої статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України Головне управління листом від 09.10.2025 № 0500-0802-7/103798 звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з заявою про виправлення описки у Рішенні. Ухвала про виправлення описки в рішенні до Головного управління не надходила.
На вимогу державного виконавця позивачем надано відповідь від 31.12.2025 року за вих № 0500-0408-5/162488 в якій повідомлено, що на виконання Рішення суду Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 23567,83 грн (розмір пенсії до перерахунку складав 8142,55 грн). Нарахована сума доплати за результатами перерахунку згідно рішення суду з урахуванням виплачених сум за період з 22.09.2024 по 31.12.2025 складає 230872,67 грн. Фінансування пенсій, призначених за нормами Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Заборгованість за період з 22.09.2024 по 31.12.2025 в розмірі 230872,67 грн, яка нарахована на виконання рішення суду, облікована Головним управлінням в переліку одержувачів виплат на виконання судових рішень, сформованого відповідно до Порядку № 821. Протягом 2025 року відповідно до Порядку № 821 Головним управлінням проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень у грудні 2025 року – в розмірі 40122,52 грн. Станом на 31.12.2025 залишок заборгованості по пенсійним виплатам за минулий період, нарахованої на виконання рішення суду, складає 190750,15 грн. Подальша виплата заборгованості з пенсійних виплат, нарахованих на виконання рішення суду буде проводитись в межах бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат відповідно до Порядку № 821.
Надана Боржником інформація свідчить про те, що рішення суду згідно з виконавчим документом залишається невиконаним в частини зобов`язання боржника виплатити ОСОБА_1 доплату в розмірі 190750,15 грн.
02.01.2026 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову за виконавчим провадженням ВП №79439681 про накладення штрафу на позивача в розмірі 5 100 грн. Вказана постанова вмотивована тим, що станом на 02.01.2026 року рішення суду не виконано.
Станом на дату прийняття Спірної постанови про накладення штрафу (02.01.2026 року) та на дату розгляду даної адміністративної справи, доказів перерахування коштів у розмірі 190750,15 грн, у виконання виконавчого листа від 17.10.2025 року у справі №200/2508/25, надані не були.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На підставі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема обов`язковість виконання рішень (ст. 2 вказаного Закону).
За приписами ч. 1 ст. 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною 4 ст. 18 вказаного Закону визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Як вбачається з ч. 3 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч. 3 ст. 63 вказаного Закону виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 75 вказаного Закону, яка визначає відповідальність за невиконання рішення, що, зокрема, зобов`язує боржника вчинити певні дії, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Вказана стаття, як і спеціальний закон, не містить норм, які б звільняли боржника від відповідальності за невиконання без поважних причин рішення суду в залежності від тих чи інших обставин.
Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення.
Орган Пенсійного фонду України не заперечує проти того, що судове рішення, яке набрало законної сили підлягає виконанню, і невиплачену суму перерахованої на підставі такого судового рішення пенсії слід виплатити стягувачу.
У заяві, що надсилалася на адресу відповідача, він зазначав, що перераховану на підставі судового рішення суму пенсії буде виплачено за рахунок коштів Державного бюджету України.
За відсутності відповідного фінансового забезпечення, а саме виділення коштів з Державного бюджету України, повністю виконати судове рішення в частині виплати стягувачу решти суми пенсії на сьогодні не можливо. 
Згідно з п. 1 розд. І Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд). Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.
Відповідно до п.п. 4 та 5 п. 4 вказаного Положення Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Як слідує з вимог ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Так, відповідно до ст.ст. 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.
Враховуючи наведене, невиконання органом Пенсійного фонду України судового рішення в частині повної виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. 
Це не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 1291 Конституції України, ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України).
Однак, накладення на орган Пенсійного фонду України штрафу у такому випадку не захищає право особи (стягувача) на отримання бюджетних коштів.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а (провадження № К/9901/1598/18), які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Вказані обставини не були враховані державним виконавцем при винесенні постанови про накладення штрафу.
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.
При цьому, на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати на сплату судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, оскільки у вказаних правовідносинах Головне управління ПФУ в Донецькій області виступає у якості боржника по виконавчому провадженню, а не у якості суб`єкта владних повноважень.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 – 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 

В И Р І Ш И В:

1. Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця – задовольнити повністю.
2. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 02.01.2026 року у розмірі 5100 грн. на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області по ВП №79439681, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №200/2508/25, виданого 17.10.2025 року Донецьким окружним адміністративним судом.
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження: 61024, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 26, код ЄДРПОУ 43315445) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, код ЄДРПОУ 45752470) судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.
Судове рішення складено і підписано 29 січня 2026 року.
Рішення суду набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. 

Суддя В.М. Чучко