ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

27 січня 2026 року 	м.Суми	

Справа №574/993/24 
Номер провадження 22-ц/816/48/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Криворотенка В. І. , Щербаченко М. В. 
за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

в присутності:
представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Спасьоненка Олександра Володимировича, 

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» 
на рішення Буринського районного суду Сумської області від 15 січня 2025 року у складі судді Гука Т.Р., ухваленого в м. Буринь, Сумської області, повне судове рішення складено 24 січня 2025 року, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ТОВ «Райз Північ» на його користь заборгованість зі сплати орендної плати за 2021, 2022 та 2023 роки в розмірі 15990 грн 24 коп., пеню за несвоєчасну сплату орендної плати в сумі 964 грн 12 коп., інфляційні втрати в сумі 2799 грн 74 коп. та 3% річних в сумі 786 грн 46 коп., а також витрати понесені ним у зв`язку з розглядом даної справи, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп. та 10000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу та розірвати договір оренди землі №489 від 18 січня 2010 року, щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8068 га, з кадастровим номером 5920988400:04:003:0201, яка знаходиться на території Буринської міської ради Конотопського району Сумської області (раніше - Червонослобідської сільської ради Буринського району Сумської області), зареєстрований в реєстрі за номером запису про інше речове право: 29775972.
Свої вимоги мотивував тим, що він на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,8068 га, з кадастровим номером 5920988400:04:003:0201, яку він успадкував від своєї баби ОСОБА_2 
18 січня 2010 року між ОСОБА_2 та відповідачем (раніше ЗАТ «Райз-Максимко») укладено договір оренди землі №489, згідно якого вона передала ЗАТ «Райз-Максимко» в оренду до 18 січня 2020 року вищезазначену земельну ділянку. Так, відповідно до п.п.10-11 договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 15 грудня. Пунктом 14 договору встановлено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі подвійної ставки НБУ несплаченої суми за кожен день прострочення.
01 січня 2018 року між ОСОБА_2 , ПрАТ «Райз-Максимко» та відповідачем укладено додаткову угоду №1 про зміну сторони та внесення змін і доповнень, про поновлення договору оренди землі зареєстрованого 18 січня 2010 року за №041062700055. Відповідно даної угоди ПрАТ «Райз-Максимко» передано ТОВ «Райз Північ» права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені в договорі оренди, встановлено строк дії договору оренди землі до 31 грудня 2028 року, встановлено орендну плату з 2017 року в розмірі 5330 грн 08 коп., що становить 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Однак, відповідач свого зобов`язання щодо сплати на його користь орендної плати за користування земельною ділянкою за 2021, 2022 та 2023 роки не виконав. 
Відтак, вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню орендна плата за користування земельною ділянкою кадастровим номером 5920988400:04:003:0201 за 2021-2023 роки у повному обсязі з урахуванням вимог ч.2 ст.625 ЦК України та п.14 договору. Також, системне порушення відповідачем умов договору оренди землі в частині сплати орендної плати є підставою для його розірвання.
Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 15 січня 2025 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Райз Північ» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за 2021, 2022 та 2023 роки в розмірі 15990 грн 24 коп., з утриманням із вказаної суми податків та зборів, пеню за несвоєчасну сплату орендної плати в сумі 482 грн 06 коп., інфляційні втрати в сумі 2799 грн 74 коп. та 3 % річних в сумі 786 грн 46 коп.
Розірвано договір оренди землі №489 від 18 січня 2010 року, щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8068 гектара, з кадастровим номером 5920988400:04:003:0201, яка знаходиться на території Буринської міської ради Конотопського району Сумської області (раніше Червонослобідської сільської ради Буринського району Сумської області).
В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені по сплаті судового збору в розмірі 2365 грн 47 коп. та 7812 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ «Райз Північ» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Свої доводи мотивує тим, що позивачем не вчинялися дії, передбачені ч. 5 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» щодо належного сповіщення орендаря про своє право на земельну ділянку, яка передана в оренду, зокрема з наданням банківських реквізитів для перерахування товариством орендної плати, що унеможливило виконання товариством свого обов`язку в частині виплати орендної плати у спірному періоді. 
Наголошує на тому, що відповідач не порушував прав позивача, а тому його доводи про факт систематичної несплати коштів за оренду земельної ділянки є необґрунтованими і недоведеними, а тому не можуть братися до уваги. Вважає, що дії позивача, який своєю бездіяльністю зумовив ситуацію, яка об`єктивно унеможливлює виконання своїх обов`язків орендарем, а згодом пред`являє позов про розірвання договору оренди землі, є недобросовісним та створюють «штучні підстави» для припинення правочинів і відповідно не повинні призводити до порушення права користування земельною ділянкою. 
Представником ОСОБА_1 – адвокатом Спасьоненком О.В. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на те, що суд першої інстанції всебічно з`ясував обставини справи та ухвалив законне та обґрунтоване рішення суду, просить його залишити без змін, а доводи апеляційної скарги просить залишити без задоволення у зв`язку з їх безпідставністю. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який заперечив проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянка, площею 1,8068 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Червонослобідської сільської ради (а.с.11). 
18 січня 2010 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди землі №489, на підставі якого ОСОБА_2 передала товариству в оренду земельну ділянку загальною площею 1,8068 га, у тому числі рілля 1,8068 га, з розміром орендної плати 3,0 % від грошової оцінки земельної ділянки, що складає 595 грн 26 коп. Договір укладено на 10 років.
Згідно п.10-14 договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 15 грудня. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами. Розмір орендної плати передається сторонами за взаємною згодою у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршенням стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках передбачених законом. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі облікової ставки НБУ несплаченої суми за кожний день прострочення (а.12-13).
01 січня 2018 року між ОСОБА_2 , ПрАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «Райз Північ» було укладено додаткову угоду №1 про заміну сторони та внесення змін і доповнень, про поновлення договору оренди землі зареєстрованого 18 січня 2018 року за №041062700055, на підставі якої ОСОБА_2 передала ТОВ «Райз Північ» в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 5920988400:04:003:0201, площею 1,8068 га.
Відповідно до п.3.2 вказаної додаткової угоди нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 55300 грн 81 коп.; згідно п.3.3. цієї угоди строк дії договору до 31 грудня 2028 року з 2017 року орендна плата складає 5530 грн 08 коп., що становить 10 % нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка відповідно до п.3.2 цієї угоди становить 55300 грн 81 коп. (а.с.14).
Позивач, будучи спадкоємцем за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , прийняв спадщину.
01 липня 2021 року приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Головенською Л.В. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за №975 на земельну ділянку площею 1,8068 га, кадастровий номер: 5920988400:04:003:0201, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка розташована на території Червонослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області (а.с.9).
На підставі вказаного свідоцтва, 01 липня 2021 року приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Головенською Л.В., зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на вищезазначену земельну ділянку (а.с.10).
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, був обізнаним про перехід права власності на земельну ділянку позивачу, за наявності в товариства інформації щодо адреси проживання та інших особистих даних нового власника, а тому не був позбавлений можливості вжити заходи для виплати орендної плати, в тому числі шляхом поштового переказу. Також, суд першої інстанції вказав на відсутність в матеріалах справи доказів ухилення позивача від отримання орендної плати та вчинення будь-яких дій з боку відповідача для належного виконання ним обов`язку щодо сплати орендної плати, як і доказів, що товариством вживалися заходи для з`ясування у позивача реквізитів рахунку для виплати орендної плати. 
Посилаючись на те, що відповідачем не заперечується невиконання ним свого обов`язку по сплаті орендної плати за 2021-2023 роки, суд першої інстанції дійшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача орендна плата в розмірі 15990 грн 24 коп. після утримання з ТОВ «Райз Північ», як податковим агентом позивача, із вказаної суми податків та зборів, а договір про оренду землі належить розірвати з підстав систематичного невиконання орендарем в частині виплати орендної плати.
Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимога закону та обставинам справи. 
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», ЗК України та загальними нормами ЦК України щодо підстав дострокового розірвання договору.
Відповідно до вимог ст. 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Водночас у п. д) ч. 1 ст. 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Частинами 1-4 статті 148-1 ЗК України визначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.
У разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обов`язки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею.
Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі).
Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.
Повідомлення про перехід права власності від держави до територіальної громади або навпаки підлягає опублікуванню у друкованих медіа місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки.
Внесення змін до договорів оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави із зазначенням нового власника земельної ділянки не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.
Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
За загальними правилами статті 651 ЦК України умовою розірвання договору оренди в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).
Частиною третьою статті 1223 ЦК України визначено, що спадщина належить спадкодавцю від дня відкриття спадщини. Тобто дата оформлення спадщини, а саме отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не може обмежувати можливість реалізації належних спадкоємцю прав власника від дня відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зібраними у справі доказами підтверджується, що земельна ділянка, яка є предметом договору оренди землі від 18 січня 2010 року, на момент звернення позивача до суду, перейшла у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 у власність позивача ОСОБА_1 , до якого перейшли і права та обов`язки орендодавця за вказаним договором.
При цьому суд, установивши, що ТОВ «Райз Північ» не виплатило ОСОБА_1 орендну плату за земельну ділянку у 2021-2023 роках, на підставі укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Райз Північ» договору оренди землі від 18 січня 2010 року та додаткової угоди №1 до цього договору, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі у зв`язку із порушенням орендарем їхніх умов.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а орендодавець не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору. Разом з тим, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Дійсно, позивач, в порядку передбаченому ст. 148-1 ЗК України, шляхом направлення рекомендованого листа, не повідомляв ТОВ «Райз Північ» про набуття права власності в порядку спадкування на передану в оренду цьому товариству ОСОБА_2 земельну ділянку. 
У той же час, судом встановлено та не заперечується відповідачем, що про набуття позивачем права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді у відповідача, йому стало відомо ще у 2021 році під час розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Райз Північ» про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі, під час розгляду якої, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , її було змінено на правонаступника ОСОБА_1 . Відповідач мав дані щодо адреси проживання позивача, а також інші особисті дані, які дозволяли відповідачу вирішити питання про виплату позивачу орендної плати. 
Доводи ТОВ «Райз Північ» про неповідомлення ОСОБА_1 реквізитів для оплати орендних платежів, як підтвердження недобросовісної поведінки орендодавця, яка спрямована на штучне створення умов для розірвання договору оренди з підстав систематичної несплати орендної плати, не заслуговують на увагу та є безпідставними, оскільки вказане не звільняє відповідача від обов`язку виконувати умови договору оренди землі в частині сплати погодженого розміру орендної плати. Сторонами договору про оренду землі від 18 січня 2010 року та додаткова угода до нього не передбачено, що виплата орендної плати має здійснюватися виключно шляхом її перерахування в безготівковій формі. 
Колегія суддів враховує відсутність у матеріалах справи доказів, що свідчать про намір ТОВ «Райз Північ» належно виконати зобов`язання щодо сплати орендної плати за договором оренди землі від 18 січня 2010 року. При цьому доказів ухилення орендодавцем від отримання орендних платежів за договорами оренди землі відповідачем не надано.
Ураховуючи наведене, за наявності істотного порушення ТОВ «Райз Північ» умов договору оренди землі від 18 січня 2010 року, правильними є висновки суду першої інстанції про обґрунтованість заявленої вимоги про стягнення з орендаря заборгованості за договором оренди земельної ділянки від 18 січня 2010 року за 2021, 2022 та 2023 роки в розмірі 15990 грн 24 коп., з утриманням із вказаної суми податків та зборів, пеню за несвоєчасну сплату орендної плати в сумі 482 грн 06 коп., інфляційні втрати в сумі 2799 грн 74 коп. та 3 % річних в сумі 786 грн 46 коп.
Зазначене свідчить про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для розірвання договору оренди землі і стягнення заборгованості по орендній платі.
Посилання заявника на не урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі №146/350/20, від 28 квітня 2021 року у справі №341/345/19, від 27 листопада 2018 року у справі №912/1385/17, колегія суддів відхиляє, оскільки у зазначених справах встановлені інші фактичні обставини, відмінні від справи № 574/993/24, які не дають підстав для висновку про неоднакове застосування норм права у подібних правовідносинах.
Отже, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 206, 255, 373, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, 

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» залишити без задоволення. 
Рішення Буринського районного суду Сумської області від 15 січня 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 27 січня 2026 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: В. І. Криворотенко 

М. В. Щербаченко